Справа № 132/307/26
Провадження № 2/132/640/26 
РІШЕННЯ 
Іменем України
(заочне)

31 березня 2026 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого Карнауха Н.П.
секретаря судового засідання   Лисюк О.П. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», поданим в його інтересах представником за довіреністю – адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило стягнути з останнього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 107564 від 23.01.2020 у розмірі 10 120,00 грн., з яких 2 000,00 грн. – прострочена заборгованість за сумою кредиту, 8 120,00 грн. – прострочена заборгованість за відсотками, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач на підставі Договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 є новим кредитором за електронним Договором про надання фінансового кредиту № 107564 від 23.01.2020, укладеним ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР», за якими у ОСОБА_1 виникла заборгованість.
Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 03.02.2026 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено учасникам справи наступні строки для подання заяв по суті справи: відповідачу - для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня отримання цієї ухвали; відповідачу - для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше 15 днів з дня отримання цієї ухвали; позивачу - для подання відповіді на відзив - не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву на позов; відповідачу - для подання заперечень на відповідь на відзив - не пізніше 5 днів з дня отримання відповіді на відзив на позов.
13.02.2026 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача адвоката Пархомчука С.В. про розподіл судових витрат, в якій він просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10 500,00 грн.
Судом надсилалась зазначена ухвала на адресу відповідача, однак на адресу суду 23.02.2026 повернувся конверт із відміткою АТ «Укрпошти» «адресат відсутній» із приміткою «не проживає».
Водночас згідно із відомостями підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» вказану ухвалу судді від 03.02.2026 доставлено 09.02.2026 до електронного кабінету відповідача ОСОБА_1 .
Враховуючи обставини, встановлені при вивченні матеріалів справи після відкриття провадження у справі, ухвалою суду від 24.02.2026 постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, здійснивши перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 17.03.2026 на 15 год. 00 хв. у приміщенні Калинівського районного суду Вінницької області, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, місто Калинівка, вулиця В. Нестерчука, будинок № 70.
Сторони у справі в судове засідання призначене на 17.03.2026 не з`явились, хоча про дату, час та місце судових засідань повідомлені належним чином.
Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував
Відповідач в судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав. 
Так, судова повістка про виклик відповідача ОСОБА_1 надсилались судом за зареєстрованим місцем реєстрації останнього, а саме:  АДРЕСА_1 . Конверт із судовою повісткою про виклик до суду на 17.03.2026 повернувся на адресу суду із відміткою АТ «Укрпошти» «адресат відсутній» із приміткою «не проживає». Додатково виклик відповідача здійснювався шляхом оголошення про виклик особи до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. 
Згідно із відомостями підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» вказані ухвалу суду від 24.02.2026 та судову повістку доставлено 28.02.2026 та 04.03.2026 до електронного кабінету відповідача ОСОБА_1 відповідно.
У зв`язку із наведеним вище, судове засідання відкладено на 15:30 год. 31.03.2026, поновлено виклик сторін.
Виклик відповідача ОСОБА_1 із зазначенням відомостей про місце, дату і час судового засідання здійснювався шляхом надсилання судової повістки на його адресу. Однак, до початку засідання відомостей щодо вручення чи не вручення поштового повідомлення не надходило. Додатково виклик відповідача здійснювався шляхом публікації оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до інформації, яка міститься у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» вказану судову повістку доставлено 26.03.2026 до електронного кабінету відповідача.
Відповідач в судове засідання, призначене на 31.03.2026 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. 
В судовому засіданні 31.03.2026 через повторну неявку відповідача, що повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-281 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.
Враховуючи наведене, судом розглянуто справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 23.01.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 укладено та підписано за допомогою електронного підпису договір №107564 про надання фінансового кредиту.
Згідно із п. 1.1, 1.2 вказаного договору ТОВ «ЗАЙМЕР» надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 21-02-2020. Строк дії договору 30 днів (а.с. 14-16).
Відповідно до п. 1.3 цього договору за користування кредитом клієнт сплачує ТОВ «ЗАЙМЕР» 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. 
Згідно з п. 1.4 договору кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.
Так, відповідачем у кредитному договорі були зазначені реквізити платіжної банківської карти № НОМЕР_1 для перерахування кредитних коштів.
ТОВ «ЗАЙМЕР» свої зобов`язання перед відповідачем виконало, надало кредит в сумі 2 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» (а.с. 24).
28.10.2021 ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» уклали договір факторингу № 01-28/10/2021, за умовами якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ « ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором № 107564 від 23.01.2020 (а.с. 9, 17-20).
25.11.2025 на адресу відповідача направлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 107564 від 23.01.2020, в якій зазначено, що між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладений договір факторингу, за яким відбулось відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором, а також інформацію про те, що у відповідача існує заборгованість за кредитним договором, яку необхідно сплатити на вказані у повідомленні реквізити (а.с. 7).
Проте, відомості щодо погашення в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять.
Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що згідно з укладеним договором про надання фінансового кредиту №107564 від 23.01.2020 відповідачем отримано від ТОВ «ЗАЙМЕР» кредит в сумі 2 000,00 грн, тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 000,00 грн підлягає задоволенню.
Водночас суд критично оцінює розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача по зазначеному вище договору в частині нарахованих відсотків за користування кредитом.
Суд враховує, що договором про надання фінансового кредиту №107564 від 23.01.2020 передбачено, що відповідачу кредит надано на 30 днів строком до 21.02.2020, розмір відсотків відповідно до додатку № 1 до цього договору встановлено в сумі 1200 грн (а.с. 14-16).
Водночас на вимогу ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано суду доказів, а матеріали справи таких не містять, щодо пролонгації строку кредитування та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, тощо.
Крім того, позивачем не надано суду обґрунтованого розрахунку нарахованих відсотків в сумі 8 120,00 грн, з урахуванням умов договору про надання фінансового кредиту.
Так, на підтвердження заявлених позовних вимог та розміру заборгованості відповідача за процентами позивачем надано до суду виписку з особового рахунку відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №107564 від 23.01.2020, згідно якої заборгованість останнього за період з 23.01.2020 по 24.11.2025 становить 10 120,00 грн, однак, вказана виписка не містить обґрунтованого та детального розрахунку заборгованості відповідача за відсотками в сумі 8 120,00 грн, зокрема, в ній не зазначено періоду нарахування таких відсотків, процентної ставки, тощо (а.с. 8).
При цьому, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №107564 від 23.01.2020 в розмірі 3 200,00 грн, з яких: 2 000,00 грн заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та 1 200,00 грн заборгованість за відсотками.
Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 841 грн 86 коп., виходячи з обрахунку: (3 200 грн (розмір задоволеного позову) х 2 662 грн 40 коп. (розмір сплаченого позивачем судового збору): 10 120 грн. (ціна пред`явленого позову)).
У поданому позові ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у розмір 10 500 грн.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частинами 3-5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Представником позивача надано суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу копії: договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладений між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком С.В. (а.с. 11-12); додаткової угоди № 2 від 29.12.2025 до вказаного договору (а.с. 13); акту про отримання правової допомоги від 05.02.2026, згідно якого вартість наданих послуг складає 10 500 грн., з яких: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та ОСОБА_2 в рамках кредитного договору №107564 від 23.01.2020 року - 2 000 грн. (1 година), складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви) - 5 000 грн. (2,5 годин), інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи - 3000 грн. (1,5 години); канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції 500 грн. (а.с. 41), платіжна інструкція № 3 10736 від 05.02.2026 (а.с. 42) та рахунок №05.02.2026-32 від 05.02.2026 (а.с.43).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).
Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частиною 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 виснувала, що у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
З урахуванням наведених норм права, обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та адвокатських послуг, часом, витраченим на виконання робіт з надання правової допомоги (всього 5 годин), обсягом наданих адвокатських послуг, частковим задоволенням позовних вимог, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення на його користь із відповідача понесених витрат на правову допомогу у сумі 10500 грн є завищеною.
За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн, як такий, що є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), ціною позову та значенням справи для позивача.
Таким чином із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог витрати на правничу допомогу в сумі 790 грн 50 коп. (2500 грн : 100 х 31,62%).
Вказану суму суд вважає співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатами роботами (наданими послугами).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 128, 133, 137, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», поданий представником позивача - Пархомчуком Сергієм Валерійовичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (код ЄДРПОУ 42228158, адреса: вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, м. Київ) заборгованість за кредитним договором № 107564 від 23.01.2020 у розмірі 3 200 (три тисячі двісті) грн 00 коп., з яких 2 000,00 грн - тіло кредиту, 1 200,00 грн - відсотки за користування кредитом.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (код ЄДРПОУ 42228158, адреса: вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, м. Київ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 841 (вісімсот сорок одна) грн 86 коп. та 790 (сімсот дев`яносто) грн 50 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники процесу:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», код ЄДРПОУ 42228158, адреса: вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП  НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 31.03.2026.

Суддя       Н.П. Карнаух