ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
26.03.2026	Справа № 910/596/26	

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу
за позовом Фізичної особи-підприємця Бондара Валерія Петровича ( АДРЕСА_1 )
до Фізичної особи-підприємця Тесленко Євгенія Петровича ( АДРЕСА_2 )
про стягнення 762 247 грн 57 коп.
Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
19.01.2026 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Бондара Валерія Петровича з вимогами до Фізичної особи-підприємця Тесленко Євгенія Петровича про стягнення 762 247 грн 57 коп.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору про надання консультаційних послуг від 02.01.2024 № 01/08-24 (ФП) не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати отриманих послуг, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 674 677 грн 00 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 23 671 грн 88 коп. 3 % річних та 63 898 грн 69 коп. інфляційних втрат.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 відкрито провадження у справі № 910/596/26, справу визнано малозначною, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Станом на 26.03.2026 відповідачем вимог ухвали суду 26.01.2026, зокрема, щодо подання відзиву на позов, не виконано, хоча ухвалу про відкриття провадження у справі було отримано 27.01.2026, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.
З огляду на вищевикладене, оскільки Фізична особа-підприємець Тесленко Євгеній Петрович не скористалася наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, на підставі частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
02.01.2024 між Фізичною особою-підприємцем Бондарем Валерієм Петровичем (виконавець за договором, позивач у справі) та Фізичною особою-підприємцем Тесленком Євгенієм Петровичем (замовник за договором, відповідач у справі) укладено договір про надання консультаційних послуг № 01/08-24 (ФП), за умовами якого виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику усні та письмові консультації з питань ведення бухгалтерського обліку та аудиту (далі - послуги), зокрема й щодо питань: супроводу у перемовинах із контрагентами та досягнення домовленостей щодо істотних умов договорів; бухгалтерського обліку; контролю та перевірки наданих первинних документів; оптимізації оподаткування; перевірки рахунків та підтвердження їх точності тощо, а замовник зобов`язується сплатити винагороду виконавцю у строки та в розмірі, що передбачені цим договором.
Умовами розділу 4 договору встановлені строки надання послуг, а саме: початок надання послуг - 01 серпня 2024 року, закінчення надання послуг - 27 березня 2025 року.
Згідно з пунктом 5.1 договору загальна ціна цього договору складає 674 677 грн 00 коп. без ПДВ.
Вартість послуг виконавця є по добовою та погоджена із замовником під час підписання цього договору та складає 20 000 грн 00 коп. без ПДВ за 1 день роботи (пункт 5.2 договору).
У відповідності до пункту 5.3. договору замовник здійснює оплату послуг шляхом перерахування суми коштів, шо підлягає сплаті за цим договором, на поточний рахунок виконавця протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати підписання сторонами Акту прийому-передачі наданих послуг.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Дослідивши зміст укладених між позивачем та відповідачем договорів, суд дійшов висновку, що дані правочини за своєю правовою природою є договорами послуги.
Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем були надані, а відповідачем прийняті, передбачені договором, послуги на загальну суму 674 677 грн 00 коп., що підтверджується підписаним між сторонами актом від 19.11.2024 № 1 приймання-передачі послуг за договором про надання консультаційних послуг від 02.01.2024 № 01/08-24 (ФП) на суму 674 677 грн 00 коп.
В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 674 677 грн 00 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем, за загальний період прострочення з 19.11.2024 до 19.01.2026, нараховано 23 671 грн 88 коп. 3 % річних та 63 898 грн 69 коп. інфляційних втрат.
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідачем зазначає, що позивачем у квітні-травні 2025 року послуги не надавалися, у зв`язку з призупиненням позивачем надання правничої допомоги в односторонньому порядку.
Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. 
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).
З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з оплати вартості послуг за договором про надання консультаційних послуг від 02.01.2024 № 01/08-24 (ФП) та факту наявності заборгованості за отримані послуги у розмірі 674 677 грн 00 коп., вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. 
Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 23 671 грн 88 коп. 3 % річних та 63 898 грн 69 коп. інфляційних втрат, нарахованих за загальний період прострочення з 19.11.2024 до 19.01.2026, суд зазначає наступне.
З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.
З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.
Тобто визначаючи розмір заборгованості за договором, зокрема, в частині процентів річних та інфляційних втрат суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат у сумі 23 671 грн 88 коп. 3 % річних та 63 898 грн 69 коп. інфляційних втрат, нарахованих за загальний період прострочення з 19.11.2024 до 19.01.2026, встановив, що він виконаний невірно, оскільки відповідач повинен був здійснювати оплату за послуги протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг, тоді як акт прийому-передачі наданих послуг між сторонами підписано 19.11.2024.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до частини 1 статті 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.
При цьому перебіг часу, за який нараховуються проценти річних, пені та інфляційних втрат починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.
За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
У статті 254 Цивільного кодексу України визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Таким чином, за результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявленої до стягнення 3 % річних судом встановлено, що розмір % річних перерахований судом у відповідності до умов договору та приписів чинного законодавства, з урахуванням визначеного судом періоду нарахування з 26.11.2024 до 19.01.2026, становить - 23 284 грн 77 коп. 3 % річних, а отже є меншими, ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних підлягають частковому задоволенню в сумі, визначеній судом, а саме 23 284 грн 77 коп.
За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявленої до стягнення інфляційних втрат судом встановлено, що розмір інфляційних втрат, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства та в межах визначеного позивачем періоду прострочення, відповідає вимогам зазначених вище норм законодавства, умовам договору та є арифметично вірним, тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача 63 898 грн 69 коп. інфляційних втрат підлягають задоволенню за розрахунком позивача.
Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтями 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тесленко Євгенія Петровича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Бондара Валерія Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 674 677 (шістсот сімдесят чотири тисячі шістсот сімдесят сім) грн 32 коп. заборгованості, 23 284 (двадцять три тисячі двісті вісімдесят чотири) грн 77 коп. 3 % річних, 63 898 (шістдесят три тисячі вісімсот дев`яносто вісім) грн 69 коп. інфляційних втрат та 11 427 (одинадцять тисяч чотири двадцять сім) грн 91 коп. витрат по сплаті судового збору.
3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька