Справа № 202/5700/25
Провадження № 2/202/629/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ

09 березня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого судді Недобитюк Н.В.
за участю секретаря судового засідання Іващенко І.В.,
за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 14.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 6395278. Відповідно до умов Договору, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 12 000,00 грн, строком на 345 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті позивача та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Кредитні кошти були перераховані відповідачу на банківську картку через платіжну систему LiqPay.
У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 6395278 від 14.07.2024 року, станом на дату подання позову утворилась заборгованість в загальній сумі 51 343,20 грн, яка складається з:
-заборгованості по тілу кредиту – 11 760,00 грн;
-заборгованості по процентам за користування кредитом – 32 323,20 грн;
-заборгованості по комісії за надання кредиту – 1 260,00 грн;
-заборгованості за неустойкою (штрафом) – 6 000,00 грн.
Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даною позовною заявою. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Ухвалою суду у справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Представник позивача (Колеснікова І.О.) у судове засідання не з`явилася, натомість у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у встановлений судом строк не скористався правом на подання відзиву на позов чи зустрічного позову, будь-яких заяв/клопотань до суду від нього не надходило.
При таких обставинах, враховуючи позицію представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 6395278. Згідно з умовами договору, відповідачу були надані грошові кошти в сумі 12 000,00 грн. Факт перерахування коштів підтверджується довідкою з платіжної системи LiqPay, згідно з якою 14.07.2024 року було перераховано 12 000,00 грн на картку № НОМЕР_1 *56.
Договір укладено в електронній формі. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Згідно з ч. 12 ст. 11 вказаного Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що відповідач висловив свою згоду з кредитним договором шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором (через SMS-повідомлення).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Враховуючи наведене, судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, кредиту в повному обсязі не повернув та відсотків не сплатив. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальна сума основного боргу, відсотків та комісії за надання кредиту становить 45 343,20 грн (тіло – 11 760,00 грн, проценти – 32 323,20 грн, комісія за надання – 1 260,00 грн). У цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь штрафу (неустойки) у розмірі 6 000,00 грн, суд зазначає наступне. 
Загальновідомою обставиною є те, що з 24.02.2022 року по цей час в Україні діє воєнний стан. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України). 
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що позичальник імперативно звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) у період воєнного стану. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що нарахування та стягнення штрафу (неустойки) в сумі 6 000,00 гривень є неправомірним, а позов у цій частині задоволенню не підлягає.
Щодо стягнення судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом; 3) обсягом наданих послуг; 4) ціною позову.
Позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. 
Суд вважає зазначену справу такою, що є невеликої складності (малозначною), оскільки вона є типовою з усталеною судовою практикою. Справа розглянута в спрощеному провадженні без виклику сторін, доказова база формується на підставі стандартного пакету документів. Проаналізувавши обсяг наданих послуг (складання типової позовної заяви) та беручи до уваги невелику складність справи, суд дійшов висновку, що заявлений гонорар у розмірі 10 000,00 грн не відповідає принципу розумності, співмірності та пропорційності. Тому, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, з урахуванням обставин справи, суд вважає суму в розмірі 2 000,00 грн справедливим та співмірним відшкодуванням за надану правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач просив стягнути 51 343,20 грн, а позов задоволено на суму 45 343,20 грн (що становить 88,31% від заявлених вимог), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір пропорційно у розмірі 2 139,32 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 81, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (код ЄДРПОУ: 40484607, місцезнаходження: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська 17-21) заборгованість за Договором про споживчий кредит № 6395278 від 14.07.2024 року в загальному розмірі 45 343 гривні 20 копійок (сорок п`ять тисяч триста сорок три гривні 20 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (код ЄДРПОУ: 40484607, місцезнаходження: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська 17-21) судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2 139 гривень 32 копійки (дві тисячі сто тридцять дев`ять гривень 32 копійки) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 гривень 00 копійок (дві тисячі гривень 00 копійок), а всього 4 139 гривень 32 копійки (чотири тисячі сто тридцять дев`ять гривень 32 копійки).
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 09 березня 2026 року.

Суддя        Н.  В.  Недобитюк