УКРАЇНА
Романівський районний суд Житомирської області
290/19/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
25 лютого 2026 року селище Романів
Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., з участю секретаря судового засідання Грінчук-Степанюк З.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В :
У січні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 25 лютого 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» (далі ТОВ «Маніфою») та відповідачем було укладено договір позики №6994739, відповідно до якого останній отримав позику.
Крім цього, 2 червня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» (далі ТОВ «Аванс кредит») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №02464-06/2024, відповідно до якого відповідач отримав кредит.
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 умови договорів не виконує, а також на те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за вищевказаними договорами, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 73630,00 грн, з яких заборгованість за договором позики №6994739 за основною сумою боргу – 8500,00 грн, за процентами за користування позикою – 15130,00 грн, за процентами на прострочену позику 4250,00 грн; заборгованість за кредитним договором №02464-06/2024 за основною сумою боргу – 15000,00 грн, за процентами – 27000,00 грн, за штрафними санкціями -3750,00 грн.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. 
Суд, дослідивши письмові докази, що надані позивачем, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначені статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
У пунктах 5, 6 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що 25 лютого 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №6994739, відповідно до якого останній отримав позику в розмірі 8500,00 грн строком на 80 дні, тобто до 15 травня 2024 року, погодили базову процентну ставку за користування позикою 2,5% в день та основну фіксовану процентну ставку за користування позикою 2,5% в день, акційну процентну ставку 1,75% в день. Позика надається шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) НОМЕР_1 . 
Договір та паспорт позики підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
З повідомлення товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім» №7/7301 від 5 лютого 2025 року вбачається, що 25 лютого 2024 року суму 8500,00 грн перераховано на карту № НОМЕР_1 .
Згідно договору факторингу №11-01/2024 від 11 січня 2024 року ТОВ «Маніфою») передав у повному обсязі, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору за кредитними договорами, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і за договором позики №6994739 від 25 лютого 2024 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до цього договору.
2 червня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та відповідачем було укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем договір про надання фінансового кредиту №02464-06/2024, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 15000,00 грн строком на 120 днів, тобто до 29 вересня 2024 року, у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 , погодили процентну ставку 1,50% в день, тип процентної ставки – фіксована. 
Договір та паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем з використанням електронного підпису, одноразовим ідентифікатором.
Згідно повідомлення товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» №3466_250130174801 від 30 січня 2025 року 2 червня 2024 року суму в розмірі 15000,00 грн перераховано на карту НОМЕР_2 .
Згідно договору факторингу №21102024 від 21 жовтня 2024 року ТОВ «Аванс кредит» передало у повному обсязі, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору за кредитними договорами, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором №02464-06/2024 від 2 червня 2024 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до цього договору.
В долучених до матеріалів справи розрахунках зазначено, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором позики №6994739, в останнього виникла заборгованість у розмірі 27880,00 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 8500,00 грн, за процентами – 15130,00 грн, за процентами на прострочену позику - 4250,00 грн. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором №02464-06/2024, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 45750,00 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 15000,00 грн, за процентами – 4500,00 грн, за простроченими відсотками 22500,00 грн.
Відповідачем розрахунки заборгованості не спростовані, доказів належного виконання зобов`язань за договорами не надано.
Згідно частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу за договором про надання фінансового кредиту №02464-06/2024 в розмірі 15000,00 грн та заборгованості за основною сумою боргу за договором позики №6994739 в розмірі 8500,00 грн, а всього разом 23500,00 грн підлягають стягненню з відповідача.
Щодо стягнення заборгованості за відсотками на дату відступлення права за вищевказаними договорами з ОСОБА_1 на користь позивача, суд зазначає наступне.
Згідно з частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановлені договором.
Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
За договором про надання фінансового кредиту №02464-06/2024 згідно доданого до матеріалів справи розрахунку станом на 29 вересня 2024 року заборгованість по відсоткам становить 4500,00 грн, за договором позики №6994739 згідно доданого до матеріалів справи розрахунку станом на 15 травня 2024 року заборгованість по відсоткам становить 15130,00 грн, отже суд приходить до висновку, що стягненню підлягають відсотки нараховані в межах строку кредитування в розмірі 19630 грн.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам на прострочену позику в розмірі 4250,00 грн за договором позики №6994739, заборгованості по простроченим відсоткам в розмірі 22500,00 грн та заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 3750,00 грн за договором про надання фінансового кредиту №02464-06/2024, суд виходить з наступного.
Згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам на прострочену позику в розмірі 4250,00 грн за договором позики №6994739, заборгованості по простроченим відсоткам в розмірі 22500,00 грн та заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 3750,00 грн за договором про надання фінансового кредиту №02464-06/2024 слід відмовити.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 38630,00 грн.
На підставі статті 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог - у розмірі 1588,64 грн.
Керуючись статтями 10-13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30 м. Київ, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 35625014) 38630 (тридцять вісім тисяч шістсот тридцять) грн 00 коп заборгованості за договорами та 1588 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят вісім) грн 64 коп судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.М. Кірічук