Справа № 953/8186/25
Провадження № 2/630/83/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі: 
головуючого судді Малихіна О.О 
за участю секретаря Нерубацької А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Люботин Харківської області в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу № 953/8186/25 (провадження № 2/630/83/26) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку, на період навчання, починаючи з дня подання позову до суду, і до досягнення позивачем 23-х років, 

в с т а н о в и в:

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що він досяг повноліття та навчається на другому курсі Національного університету «Львівська політехніка», за денною формою навчання, з терміном навчання до 30 червня 2028 року. Через це він не має можливості працювати, бо весь час займає навчання, а тому перебуває на повному утриманні свого батька, якому доводиться оплачувати витрати за проживання, проїзд, одяг, харчування, приладдя для навчання. Але батько не в змозі нести усі витрати в повному обсязі, і тому він, ОСОБА_1 , потребу допомоги з боку своєї матері ОСОБА_2 . Але мати добровільно матеріальної допомоги в період його навчання не надає, хоча до досягнення ним повноліття мати сплачувала аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі 500,00 грн на місяць на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Також позивач ОСОБА_1 вказав у позові, що здобуття ним освіти відбувається на платній основі – на підставі договору № 1723-16к від 09 серпня 2024 року, і вартість навчання становить 152000,00 грн. Тому стипендію він не отримує, і проживає у гуртожитку.
Первісно позов було направлено 05 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку до Київського районного суду м. Харкова. 
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2025 року цивільну справу було направлено для розгляду за підсудністю до Слобідського районного суду м. Харкова з тієї підстави, що зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до території м. Харкова, на яку розповсюджується юрисдикція Слобідського районного суду м. Харкова.
Однак, ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2025 року цивільну справу було направлено для розгляду за підсудністю до Люботинського міського суду Харківської області з тієї підстави, що відповідач ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає за тимчасово реєстрованою адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до території, на яку розповсюджується юрисдикція Люботинського міського суду Харківської області.
Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу був встановлений строк у 15 днів для подачі відзиву на позов, починаючи від дня отримання копій ухвали про відкриття провадження та позову.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.
Відповідач ОСОБА_2 копії ухвали про відкриття провадження та матеріалів позову отримала 28 листопада 2025 року, що підтвердила власним підписом. Але протягом встановленого судом строку відповідач відзив не подала. 
19 січня 2026 року представником відповідача ОСОБА_3 було подано клопотання про доручення доказів щодо доходів відповідача ОСОБА_2 , її перебування у шлюбі та наявності на утриманні малолітньої дитини.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, раніше подав клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, але від її імені представником ОСОБА_3 подано заяву про часткове визнання позовних вимог, в якій висловив згоду на задоволення позову та стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини від доходів відповідача. В поданій заяві представник відповідача ОСОБА_3 також просив проводити розгляд справи за його відсутності.
В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.
Згідно зі свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 10 листопада 2006 року відділом РАЦС по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьками є ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .
З тесту рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 вересня 2019 року, ухваленого в справі № 705/3348/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дитини, вбачається, що під час розгляду вказаної справи суд встановив ту обставину, що шлюб, який був зареєстрований між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , був розірваний рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2015 року.
З іншого документу – свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 , виданого 13 червня 2017 року Фрунзенським районним у місті Харкові відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, вбачається, що ОСОБА_5 зареєструвала 13 червня 2017 року шлюб чоловіком на ім`я ОСОБА_7 , та після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_8 ».
Таким чином, належними доказами підтверджено те, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_1 .
На даний час позивач ОСОБА_1 є повнолітнім та навчається на 2-му курсі денної форми навчання у Національному університеті «Львівська політехніка»; освітній процес здійснюється в онлайн режимі; зарахований на навчання на підставі наказу № 3086-4 від 17 серпня 2024 року, дата закінчення коледжу – 30 червня 2028 року, що підтверджується довідкою № 18464/25 від 04 серпня 2025 року, виданою вказаним навчальним закладом.
З витягу з реєстру Львівської територіальної громади від 05 серпня 2025 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , починаючи з 04 вересня 2024 року.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України).
Ст. 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст. 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Позов про стягнення аліментів за період навчання повинен відповідати наступним вимогам:
• доведення необхідності надання допомоги на період навчання,
• розмір необхідної допомоги,
• докази, що особа планує стягувати такі грошові кошти саме на витрати пов`язані з навчанням (це пов`язано з тим, що батьки звільнені від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що не пов`язані з його навчанням).
Не доведення таких обставин може стати підставою для відмови в задоволенні позовної заяви. Це доводять висновки відображені у практиці Верховного Суду.
Так, Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17 дійшов наступних висновків: «Однак, встановивши, що повнолітні діти відповідача перебувають на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не врахували, що позивачі не довели існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є їх процесуальним обов`язком, не надали будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у них потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо)».
Правовий висновок у Постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61- 350св17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання сформульовано наступним чином: не надання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо) може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. 
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. 
Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
ОСОБА_1 на даний час досяг віку 18 років і на час звернення до суду з позовом навчається на денній формі, що позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, що вказує на потребу в отриманні матеріальної допомоги від батьків на період навчання.
В той же час, позивач у позові зазначив, що він проживає у гуртожитку і що він перебуває на повному утриманні свого батька, який оплачує вартість проживання, проїзду, продуктів харчування та необхідних для навчання приладь. Але позивачем належні і допустимі докази на підтвердження розміру витрат та періодичність їх понесення, а тим більше, що такі витрати дійсно пов`язані з процесом навчання, суду не представлені.
Разом з тим, суд бере до уваги ту обставину, що саме батько позивача ОСОБА_4 несе витрати по оплаті вартості навчання позивача ОСОБА_1 на підставі Договору № 1723-16к від 09 серпня 2024 року про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців. Згідно з цим договором батько позивача зобов`язаний оплачувати вартість навчання свого сина в Національному університеті «Львівська політехніка» в розмірі 38000,00 грн за один навчальний рік. 
З цього суд робить висновок, що орієнтовний розмір витрат, які несе батько позивача на його утриманні на період навчання, у перерахунку складає 3167,00 грн на місяць.
Позивачем не надані будь-які докази на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у нього потреби у зв`язку з навчанням в отримані матеріальної допомоги в конкретному розмірі чи грошовій сумі.
В той же час, відповідач ОСОБА_2 допомоги на утримання сина в період навчання не надає, хоча офіційно працевлаштована в КУ «СВРС М. ХАРКОВА» та отримує заробітну плату. У зв`язку з наведеним, суд стягує з відповідача аліменти.
Суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я і матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , наявність у відповідача на утриманні малолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 23 жовтня 2015 року, а також можливість позивача ОСОБА_1 в період навчання отримувати допомогу від батька, який також здатен надавати фінансову підтримку, і стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини від її доходу, які вона має можливість виплачувати і такий розмір аліментів відповідачем визнаний до початку розгляду справи.
В той же час, в задоволенні вимоги про визначення мінімального розміру аліментів, які повинен сплачувати відповідач на користь позивача, суд відмовляє, оскільки визначений ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягає застосування саме для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а позивач вже втратив такий статус, бо набув повноліття.
Присуджені аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, що відповідатиме вимогам ст. 191 СК України, тобто з 05 серпня 2025 року (дата передання позову до поштового відділення для направлення на адресу суду).
Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1211,20 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати таких витрат.
Керуючись ст.ст. 191, 198-200 СК України, ст.ст. 10-13, 81, 82, 141, 263, 265, 274, 279 ЦПК України, суд - 

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 05 серпня 2025 року і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.
В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1211,20 грн. на користь держави (р/р: UA908999980313111256000026001, одержувач: ГУК у м. Києві, код ЄДРПОУ 37993783, банк Казначейство України, МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030106).
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний № НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний № НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання як ВПО: АДРЕСА_2 . 

Суддя О. О. Малихін

Повне рішення 
складено 16 лютого 2026 року.