Справа № 706/674/24 
2/706/32/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 року Христинівський районний суд Черкаської області 
в складі: головуючого-судді Орендарчука М.П., за участю секретаря Пізняк Т.В., представника позивача Розборського В.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Христинівці Черкаської області справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача Розборський Володимир Віталійович, до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,         
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через свого представника адвоката Розборського В.В. звернувся до суду з вищевказаним позовом.         
Просив стягнути з Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ"ВУСО" на його користь матеріальну шкоду (вартість автомобіля після ДТП), в сумі 210 001,01 грн., або в межах сум передбачених для таких виплат страховим полісом, моральну шкоду в розмірі 5 % від суми заявленого позову в сумі 25 000 грн., витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 4 000 грн., судові витрати; з ОСОБА_2  на його користь моральну шкоду в розмірі 95 % від суми заявленого позову , а саме 475 000 грн., витрати по проведенню автотоварознавчого дослідження № 78/23 від 04.07.2023 року в сумі 4550 грн., витрати пов`язанні з наданням професійної правничої допомоги адвоката в сумі 15000 грн., судові витрати.    
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.06.2023 р. об 11 год. 30 хв. на автодорозі Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка, водій автомобіля «Suzuki Vitara», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 під час обгону не переконалась у безпеці, не надала перевагу в русі автомобілю «Мazda СХ-9», д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушила п. 10.1. ПДР, який (автомобіль «Маzda СХ-9») був вимушений різко змінити швидкість та напрямок руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Beetle», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі «Маzda СХ-9» та «Volkswagen Beetle» отримали механічні пошкодження, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Власником автомобіля «Volkswagen Beetle», д.н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_1 (надалі - Позивач). Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 22.11.2023 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 - закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Постановою суду Черкаського апеляційного суду від 12.01.2024 року, апеляційні скарги представників потерпілої ОСОБА_3 та представника потерпілого ОСОБА_4 - задоволено. Постанову судді Христинівського районного суду Черкаської області від 22.11.2023 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 - закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП – скасовано.  Прийнято нову постанову, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження по справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постанова остаточна і оскарженню не підлягає. 02.04.2024 року, захисник в інтересах ОСОБА_2 подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського апеляційного суду від 12.01.2024 року, з мотивів того, що під час розгляду справи у Черкаському апеляційному суді, судом не досліджувались і не вивчались висновки експертного автотехнічного дослідження від 04.03.2024 за експертною спеціальністю 10.1. «дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» у справі про адміністративне правопорушення № 706/689/23.Відповідно до висновку судового експерта: «в діях водія автомобіля «Магсіа СХ 9» ( ОСОБА_4 ), номерний знак НОМЕР_2 , вбачаються невідповідності у виконанні вимог п. 10.1 та п.п. «Б» п. 14.2 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди». Таким чином, на момент розгляду справи Черкаським апеляційним судом даний висновок не міг бути долучений і вивчений. У зв`язку із тим, що судом не були досліджені усі докази, які мають істотне значення по справі вважає за необхідне здійснити перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського апеляційного суду від 12.01.2024. При цьому, як вбачається з експертного дослідження воно проведено за заявою ОСОБА_2 . Перегляд судових рішень по справах про адміністративні правопорушення (касаційного чи за нововиявленими обставинами) нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачений. Закон передбачає обов`язкове адміністративні стягнення, а посилання апелянта на застосування аналогії закону, а саме перегляду за новоявленими обставинами, є неприпустимим. Застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності. Враховуючи викладене, постанова суду не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами. За таких обставин, суд апеляційної 26.04.2024 року виніс постанову відповідно до якої вважає, що постанова Черкаського апеляційного суду від 12.01.2024 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасуванню не підлягає, а доводи викладені в заяві є необґрунтованими. Згідно звіту про оцінку № 78/23 складений 04.07.2023 року СПД «Щербатий А.А.» на замовлення ОСОБА_1 вартість автомобіля до ДТП становила 210001,01 грн, вартість автомобіля після ДТП становить 0 грн. Вартість відновлювальних робіт 244 136,19 грн. Відповідно до рахунку фактури № 78/23 від 15.07.2023 року вартість висновку експерта становить 4550,00 грн., яку він оплатив. 20.08.2023 року на адресу ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО" було направлено заяву на відшкодування збитків з додатками. Відповіді на адресу позивача не надійшло, однак в телефонному режимі представники відповідача повідомляли, що заява про відшкодування збитків знаходиться на розгляді юридичного відділу. В зв`язку з відсутністю будь-якої реакції зі сторони відповідача, позивачем в черговий раз 15.02.2024 та 01.04.2024 року направлено чергове звернення з вимогою відшкодування заподіяних в результаті ДТП. 20.05.2024 року від відповідача надійшло письмове повідомлення в якому зазначено, що з приводу розгляду заяви на виплату страхового відшкодування від 15.02.2024 року, за збитки, заподіяні пошкодженням транспортного засобу Volkswagen Beetle, реєстраційний номер НОМЕР_3 , у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 10.06.2023 року, повідомляємо наступне. На підставі наданих до ПрАТ «СК «ВУСО» документів (Рапорт експерта ТОВ «СОС Сервіс Україна» від 01.11.2023 року), встановлено, що транспортний засіб Volkswagen Beetle, реєстраційний номер НОМЕР_3 не було надано для проведення огляду представником страхової компанії та визначення вартості матеріального збитку. Відповідно до п.п. 37.1.3. п. 37.1. ст. 37. Закону («…Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди…»). Таким чином, ПрАТ «СК «ВУСО» змушене повідомити Вам про відмову у виплаті страхового відшкодування по вищевказаній події.  На спростування зазначених обставин Позивач повідомив, по те, що відповідно до закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, п.34.2. протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. 34.3. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). 
04.06.2024 року ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, та призначене підготовче судове засідання. 
28.06.2024 року через «Електронний суд» від відповідача ПрАТ «Страхова компанія "ВУСО" надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач просить позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія "ВУСО" залишити без задоволення. Розглядати справу за відсутності ПрАТ «СК «ВУСО» та його представника адвоката Шиліна В.А., з обов`язковим врахуванням процесуальних прав представника відповідача щодо розгляду заяв, клопотань, які надходять до суду від учасників провадження поза заявами по суті. Відзив обґрунтовує тим, що щодо ненадання страховику для огляду «Volkswagen Beetle» позивач обґрунтовує порушене право тим, що копія заяви про страхове відшкодування в матеріалах справи має ознаки фальшування і не містить доказів про направлення її страховику (опис вкладення тощо). Така заява не находила до страховика. Так, 21 серпня 2023 року до страховика звернулася з повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування водійка - ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 у 2023 році не звертався до страховика, а тому його право не могло бути порушеним. Тільки 22 лютого 2024 року від позивача - ОСОБА_1 до страховика надійшов лист, датований 15.02.2024 року, з вимогою про відшкодування збитків, але вже після продажу «Volkswagen Beetle» (відповідь ГС МВС), що унеможливлює, звичайно, проведення огляду і оцінки збитків і свідчить про штучне формування позовних вимог до страховика. Для надання пошкодженого КТ3 Volkswagen Beetle» визначення страховиком розміру збитків було направлено потерпілому, з описом вкладення, листа №№ 10-10/01 від 10.10.2023 року про надання для огляду 17 жовтня 2023 року автомобіля, але позивач ухилився від виконання законної вимоги страховика. Страховику стало відомо від Головного сервісного центру МВС, що 02 лютого 2024 року проведено перереєстрацію VOLKSWAGEN BEETLE, 1998 р. в.. № куз 3VWBB61C2WM050626 нa нового власника за дог. купівлі-продажу на ОСОБА_5 . Позивачем не надано до огляду КТЗ та після продажу автомобіля сформовані штучні позовні вимоги до суду про начебто порушене право позивача, яке має бути захищене судом. Потерпіла особа не надала страховику для огляду визначення розміру збитку автомобіль «Volkswagen Beetle», що свідчить про невиконання потерпілою особою приписів спеціального закону і є законною підставною для відмові у виплаті страхового відшкодування згідно п.п. 37.1.3. п. 37.1. ст. 37. Закону № 1961.Щодо незаконності вимоги до страховика про стягнення 210001,01 грн страхового відшкодування завданої матеріальної шкоди, то відсутні підстави вважати про порушене право позивача ОСОБА_1 з боку страховика ПРАТ «СК «ВУСО», що є самостійною підставою для залишення позовних вимог без задоволення.  Так, цивільно-правова відповідальність водійки автомобіля ОСОБА_2 , яка керувала Suzuki Vitarа, НОМЕР_1 , була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213327530 від 11.02.2023 зі страховою сумою за шкоду майну в розмірі 160 000 грн та здоров`ю 320 000.00 грн, франшиза 2000,00 грн. Тому вимога позивача про стягнення 210 000,00 грн. зі страховика не відповідає приписам ст. 9 Закону №1961 та умовам договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213327530 і не підлягає задоволенню.  Позивачем не надано доказів про утилізаційну (залишкову) вартість «Volkswagen Beetle після дорожньо-транспортної пригоди, а тому розрахунок збитків не відповідає п. 30.2 ст. 30 Закону №1961.Щодо незаконності вимоги до страховика про стягнення моральної шкоду в розмірі 5% від суми заявленого позову 25 000 грн. Позивачем не надано доказів про заподіяну саме його здоров`ю шкоду, внаслідок ДТП за участю третьої особи його дружини ОСОБА_3 і таких доказів не може існувати. Таким чином вимога позивача про стягнення з страховика моральну шкоду у розмірі 25 000, 00 грн (5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю) не відповідає ст. 26-1 Закону №№1961 та полісу 213327530 та не підлягає задоволенню. Щодо незаконності витрат на евакуацію транспортного засобу в розмірі 4000, грн. Надана позивачем копія товарного чеку від 10.06.2023 року про витрати на послуги евакуатора в розмірі 4000 грн є неналежним і недостовірним доказом, який не відповідає ст. 77,79 ЦПК України. Копія товарного чека від ФОП ОСОБА_6 не містить доказів про понесені витрати саме позивачем і про наявність можливості ФОП ОСОБА_7 надавати таки послуги з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу. Щодо невідповідності доказів позивача вимогам ст. 77,79 ЦПК України, а саме Звіту №78/23 складеного 04 липня 2023 року на дату оцінки 15 червня 2023 року. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано Звіт №78/23 висновки якого є недостовірними і не мають братися судом до уваги під час ухвалення рішення. Наданий до суду позивачем зроблений не на дату ДТП, яка сталася 10 червня 2024 року, а станом на 15 червня 2023 року, що суперечить п. 32 НАЦІОНАЛЬНИЙ СТАНДАРТ № 1"Загальні засади оцінки майна і майнових прав" відповідно суперечить п. 1.1 МЕТОДИКА товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Таким чином, саме Звіт про оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого є неналежним і не достовірним доказом, який не відповідає ст. 77,79 ЦПК України. Щодо незаконності заявленого стягнення 4550 грн витрат на складання звіту №78/23 про визначення матеріального збитку. Замовлення експертизи та отримання експертного висновку за ініціативою позивача до звернення до суду не дають підстав для подальшого відшкодування витрат на його підготовку. Тому такі вимоги про стягнення 4550 грн витрат на складання звіту про визначення матеріального збитку є незаконними. На виконання вимог ч. 3 ст. 178 ЦПК України повідомляє, що можливі судові витрати відповідача за розгляд справи у судах всіх інстанцій може складати 12 000 грн., зокрема витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, є фіксованими і становлять 8000 грн.  
Разом з відзивом представник ПрАТ «СК «ВУСО» направив клопотання про зменшення судових витрат позивача, в якому просив суд зменшити суму судових витрат позивачки, зокрема правничої допомоги до 2 000 грн. для розподілу за наслідками розгляду справи, яке аргументував тим, що позивачем заявлено стягнення з відповідача судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн. Відповідач заперечує проти вимог про стягнення судових витрат, не погоджується з їх правомірністю, вважає їх необґрунтованими, незаконними такими, що не підлягають стягненню. Витрати на правничу допомогу в сумі 15000 грн. в суді першої інстанції вважає необґрунтованими, штучно створеними, які не відповідають засадам співмірності складності справи, витратами часу та не були неминучими. Заявлений розмір професійної правничої допомоги не відповідає складності справи, с непропорційними. Також представник ПрАТ «СК «ВУСО» подано про розподіл судових витрат в якій просить за наслідками розгляду справи зробити розподіл судових витрат ПРАТ СК ВУСО в розмірі 8000,00 грн. та 109.40 гри поштові витрати. В заяві вказав, про те, що судові витрати відповідача за розгляд справи, зокрема, на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, є фіксованими і становлять 8. 000 грн.       
Не погоджуюсь з викладеними фактами у відзиві представником позивача направлено до суду заперечення в якому зазначив, що представник відповідача маніпулює фактами, маючи доступ до відкритих реєстрів, може встановити ті обставини на які він посилається як такі, що не підтвердженні доказами. Так відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_6 має відкриті КВЕД 49.41. Вантажний автомобільний транспорт. 52.29. Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту. 77.12. Надання в оренду вантажних автомобілів. І навіть, якщо вищезазначена особа не мала відповідного КВЕД, документ що наданий до справи, а саме квитанція, свідчить про факт отримання послуг та їх оплати. Що стосується факту незгоди з зазначеною вартістю оплати послуг представником позивача, то додатково пояснив, що процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Окремо існує норма щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу - з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судова практика наразі сформувала широкий перелік доказів, які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат. Такими доказами можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг. Звісно, даний перелік не є вичерпним. Крім того, відповідач зазначив , що «наданий до суду позивачем зроблений не на дату ДТП, яка сталася 10 червня 2024 року, а станом на 15 червня 2023 року, що суперечить п. 32 НАЦІОНАЛЬНИЙ СТАНДАРТ № 1"Загальні засади оцінки майна і майнових прав" відповідно суперечить п. 1.1 МЕТОДИКА товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Так, п 32 НАЦІОНАЛЬНИЙ СТАНДАРТ № 1 передбачено, що … Для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків. Оцінку вартості відновлювального ремонту проведено позивачем за власною ініціативою, без повідомлення і залучення представника страховика, а тому такий висновок не має братися судом для обґрунтування судового рішення.» Звіт про оцінку № 78/23 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу складений 04.07.2023 року. Дата надходження зави та фактична проведена оцінка 15.06.2023 року. Жодної згадки , що матеріальний збиток завданий власнику КТЗ складає 210 001,01 грн. не на дату заподіяного збитку, а на іншу дату не містить. Крім того не погоджується з наступним твердженням, що «позивач ухилився від виконання 17 жовтня 2023 року законної вимоги страховика щодо надання пошкодженого КТЗ «Volkswagen Beetle» що зазначено в листі № 10-10/01 від 10.10.2023 року про надання для огляду автомобіля». Як зазначено в позові законними були вимоги страховика тоді, коли вони відповідають закону, а саме Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де зазначено : п.34.2. - протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.34.3. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Як зазначалось вище, повідомлення та заява на відшкодування позивачем було надіслано на адресу відповідача в червні 2024 року. Лише в жовтні 2023 року позивачем отримано лист від експерта-оцінювача ОСОБА_8 в якому він повідомляє, що 17.10.2023 року о 10 год. за адресою Вінницька область, м. Вінниця, пр. Юності, 18 паркінг ТРК «SMALL» просить надати на огляд пошкоджений автомобіль. Тобто не на протязі 10 днів, ні в місці ДТП, ні в місці знаходження авто, а у м. Вінниця, де хоче експерт, що явно є порушенням вищевказаного Закону.    
23.01.2025 року представник відповідача – ОСОБА_2 адвокат Мандрина А.В. надіслав до суду клопотання про долучення до справи № 706/674/24 в якості доказів документи: - скріншот переписки відповідача з ОСОБА_3 , щодо отримання коштів як оплати за послуги евакуатора і лікування. - копії банківських квитанцій. 
17.04.2025 року представником позивача – адвокатом Розборським В.В. на адресу суду надіслано заяву про зменшення позивних вимог в якій просив: Стягнути з Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ"ВУСО" на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду (вартість автомобіля після ДТП), в сумі 106451,66 грн, витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 4 000 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  моральну шкоду в розмірі 500 000 грн, витрати по проведенню автотоварознавчого дослідження № 78/23 від 04.07.2023 року та 56/25 в сумі 6550 грн, витрати пов`язанні з наданням професійно правничої допомоги адвоката в сумі 15000 грн. Судові витрати покласти на Відповідачів солідарно. Свої вимоги обґрунтовував тим, що після отримання відзиву на позовну заяву від Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО" було встановлено, що цивільно-правова відповідальність водійки автомобіля ОСОБА_2 , яка керувала «Suzuki Vitara», н.з. НОМЕР_1 , була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213327530 від 11.02.2023 зі страховою сумою відшкодування за шкоду майна в розмірі 160 000 грн. та здоров`ю 320000 грн. франшиза 2000 грн. Про умови зазначенні в договорі страхування водія ОСОБА_2 позивачу стало відомо після отримання відзиву. Крім того, дійсно у звіті про оцінку № 78/23, складений 04.07.2023 року СПД «Щербатий А.А.» на замовлення ОСОБА_1 вартість автомобіля «Volkswagen Beetle», vin НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , до ДТП становила 210001,01 грн., вартість відновлювальних робіт 244 136,19 грн. Так з метою приведення позову у відповідність до вимог законодавства позивач замовив ще один звіт про оцінку транспортного засобу, відповідно до якого (звіт № 56/55 від 13.04.2025 року) ринкова вартість (утилізаційна вартість або вартість залишків) пошкодженого «Volkswagen Beetle», vin НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , тобто після ДТП, складає 103 549,35 грн. Отже різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди складає 210001,01- 103549,35 = 106 451,66 грн. Таким чином, на відповідачів покладається обов`язок на відшкодування матеріальної шкоди (вартості автомобіля після ДТП), внаслідок пошкодження автомобіля «Volkswagen Beetle», д.н.з. НОМЕР_3 в сумі 106 451,66 грн. , вартості звітів про оцінку транспортного засобу в сумі 6550 грн., моральна шкода 500 000 грн., 15000 грн. за надання правової допомоги адвоката щодо підготовки та складання позовної заяви. На даний час відповідачі завдану шкоду позивачу не відшкодовували.
11.11.2025 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Глотовим Ю.О. до суду було надіслано відзив на позовну заяву. 
Суд залишає без розгляду відзив на позовну заяву, в зв`язку з тим, що він поданий з пропуском встановленого судом строку без поважних причин, та вирішив справу за наявними матеріалами.
В судове засідання з`явився представник позивача адвокат Розборський В.В., який просив задовольнити заявлений позов, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Глотов Ю.О. у судове засідання не з`явився, у письмових поясненнях до суду просив у позові відмовити, представником відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» подана заява про проведення слухання справи у відсутність відповідача та його представника – адвоката Шиліна В.А., просив у задоволенні позову відмовити. 
10.04.2026 судом, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України, ухвалення судового рішення у справі відкладено до 15 год 00 хв 15.04.2026.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 10.06.2023 р. об 11 год. 30 хв. на автодорозі Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка, водій автомобіля «Suzuki Vitara», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 під час обгону не переконалась у безпеці, не надала перевагу в русі автомобілю «Мazda СХ-9», д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушила п. 10.1. ПДР, який (автомобіль «Маzda СХ-9») був вимушений різко змінити швидкість та напрямок руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Beetle», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі «Маzda СХ-9» та «Volkswagen Beetle» отримали механічні пошкодження, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 
Власником автомобіля «Volkswagen Beetle», д.н.з. НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 (надалі - позивач).
Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 22.11.2023 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 - закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 12.01.2024 року, апеляційні скарги представників потерпілої ОСОБА_3 та представника потерпілого ОСОБА_4 - задоволено. Постанову судді Христинівського районного суду Черкаської області від 22.11.2023 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 - закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП - скасовано. 
Прийнято нову постанову, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження по справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.
02.04.2024 року захисник в інтересах ОСОБА_2 подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського апеляційного суду від 12.01.2024 року, з мотивів того, що під час розгляду справи у Черкаському апеляційному суді, судом не досліджувались і не вивчались висновки експертного автотехнічного дослідження від 04.03.2024 за експертною спеціальністю 10.1. «дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» у справі про адміністративне правопорушення № 706/689/23.
Суд апеляційної інстанції 26.04.2024 року виніс постанову відповідно до якої вважає, що постанова Черкаського апеляційного суду від 12.01.2024 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасуванню не підлягає, а доводи викладені в заяві є необґрунтованими.
Згідно звіту про оцінку № 78/23, складеного 04.07.2023 року СПД «Щербатий А.А.» на замовлення ОСОБА_1 вартість автомобіля до ДТП становила 210001,01 грн, вартість автомобіля після ДТП становить 0 грн. Вартість відновлювальних робіт 244 136,19 грн.
Згідно звіту про оцінку № 56/25 від 13.04.2025 року ринкова вартість (утилізаційна вартість або вартість залишків) пошкодженого «Volkswagen Beetle», vin НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , тобто після ДТП, складає 103 549,35 грн. 
Відповідно до рахунку фактури № 78/23 від 04.07.2023 року та № 56/55 від 01.04.2025 року загальна вартість звітів становить 6500 грн., яку оплатив позивач.
Цивільно-правова відповідальність водійки автомобіля ОСОБА_2 , яка керувала «Suzuki Vitara» н.з. НОМЕР_1 була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213327530 від 11.02.2023 зі страховою сумою відшкодування за шкоду майна в розмірі 160 000,00 грн. та здоров`ю 320000,00 грн. франшиза 2000 грн.     
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (статті 1 Закону України «Про страхування»).   
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 частини 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.    
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту - Закон № 1961-IV).  Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону № 1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.    
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).         
Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.        
Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. 
Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.          
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).         
Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. 
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).       
У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Beetle», vin НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником є ОСОБА_1 . 
Цивільно-правова відповідальність водійки автомобіля ОСОБА_2 , яка керувала «Suzuki Vitara» н.з. НОМЕР_1 була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213327530 від 11.02.2023.         
Дії особи у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) встановлені у статті 33 Закону № 1961-IV.         
У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу (п. 33.1.4 цієї статті). 
Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів) (п. 33.3 цієї статті).
Судом встановлено, що 17.06.2023 року до ПРАТ «СК «ВУСО» звернулася з повідомленням про ДТП, тобто з заявою про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком, та з заявою про страхове відшкодування водійка транспортного засобу «Volkswagen Beetle», vin НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_3 , дружина власника транспортного засобу.
20.08.2023 року на адресу ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО" було направлено заяву на відшкодування збитків з додатками. 
В зв`язку з відсутністю будь-якої реакції зі сторони відповідача ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО", позивачем в черговий раз 16.02.2024 та 01.04.2024 року направлено чергове звернення з вимогою відшкодування заподіяних в результаті ДТП. 
20.05.2024 року відповідач направив відповідь позивачу в якому зазначено, що «з приводу розгляду заяви на виплату страхового відшкодування від 15.02.2024 року, за збитки, заподіяні пошкодженням транспортного засобу Volkswagen Beetle, реєстраційний номер НОМЕР_3 , у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 10.06.2023 року, повідомляємо наступне. На підставі наданих до ПрАТ «СК «ВУСО» документів (Рапорт експерта ТОВ «СОС Сервіс Україна» від 01.11.2023 року), встановлено, що транспортний засіб Volkswagen Beetle, реєстраційний номер НОМЕР_3 , не було надано для проведення огляду представником страхової компанії та визначення вартості матеріального збитку. Відповідно до п.п. 37.1.3. п. 37.1. ст. 37. Закону («…Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди…»). Таким чином, ПрАТ «СК «ВУСО» змушене повідомити Вам про відмову у виплаті страхового відшкодування по вищевказаній події.»
Згідно з пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.    
Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (пункт 36.1. статті 36 Закону). 
В свою чергу, за приписами підпункту 37.1.4. пункту 37.1. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). 
Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.
Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.   
У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пп.30.1). Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пп.30.2).       
У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.  
Саме про таке застосування зазначених норм права йде мова в правових висновках, викладених в постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц та від 20 жовтня 2021 року у справі № 205/1314/16-ц.  Отже, розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким, власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.  
Звертаючись до суду з позовом про відшкодування шкоди, позивач просив стягнути на його користь шкоду, завдану механічним пошкодженням автомобіля з відповідача ПРАТ «СК «ВУСО» матеріальну шкоду в розмірі 106 451,66 грн.    
Відповідно до звіту про оцінку № 78/23, складеного 04.07.2023 року СПД «Щербатий А.А.» на замовлення ОСОБА_1 вартість автомобіля «Volkswagen Beetle», vin НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , до ДТП становила 210001,01 грн., вартість відновлювальних робіт 244 136,19 грн.  
Відповідно до звіту № 56/55 від 13.04.2025 року ринкова вартість, утилізаційна вартість або вартість залишків, пошкодженого «Volkswagen Beetle», vin НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , тобто після ДТП, складає 103 549,35 грн. Отже різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди складає 210001,01- 103549,35 = 106 451,66 грн.  
Отже, суд, визначаючи розмір заподіяного позивачу матеріального збитку, виходить з доведеності підстав для відшкодування заподіяних збитків, та визначає його як різницю між ринковою вартість пошкодженого автомобіля, та вартістю утилізаційних залишків, тобто 106 451,66 грн.          
За такого, з урахуванням ліміту відповідальності страхової компанії відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК № 213327530 від 11.02.2023 (за шкоду, заподіяну майну у розмірі 160000 грн. із визначенням франшизи в розмірі 2000 гривен) суд визначає, що страхова компанія ПРАТ «СК «ВУСО» має відшкодувати позивачу 106451,66 грн. 
Крім того, з відповідача страхова компанія ПРАТ «СК «ВУСО» підлягають стягнення витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 4 000 грн.   
Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 , судом встановлено наступне.
На підставі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.          
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.  
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.    
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.1995 року № 4 (із змінами і доповненнями), передбачено, що відшкодування моральної шкоди це вчинення стосовно людини, котрій спричинено таку шкоду порушенням її загально соціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення у неї негативних психічних станів і процесів, викликаних приниженням її гідності внаслідок цього порушення. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності, передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. 
Згідно з п. 5 вказаної постанови, згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.             
По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).  
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.    
Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.    
Обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст.12, та 81 ЦПК України.          
Позивач в обґрунтування завдання моральної шкоди в позовній заяві зазначив, що внаслідок винних дій ОСОБА_2 , він переніс і продовжує до цього часу переносити надзвичайне психологічне навантаження, адже внаслідок ДТП він тимчасово втратив нормальний сон та відпочинок, у нього склалися суперечливі, напружені відносини з його рідними та знайомими, він не міг нормально спілкуватися з своїми рідними та знайомими, був позбавлений можливостей реалізації своїх звичок і бажань, що потребувало від нього додаткових зусиль для організації його життя та побуту. І це все завдало йому непоправної моральної травми, душевних страждань, поставило його та його сім`ю у скрутне матеріальне становище, що потягло у погіршенні сну та апетиту, появі головного болю, порушенні життєвого укладу сім`ї, оскільки він і його сім`я зазнала страждань через пережите. Також, йому було пошкоджено в результаті ДТП єдиний транспортний засіб, який його дружина кожен день використовувала у своїй повсякденній діяльності. З 10.06.2023 року він не використовує автомобіль і ходить пішки, періодично користується послугами таксі, в зв`язку з чим постійно зазнає матеріальних витрат.   
Суд приймає до уваги доводи позивача про завдання йому моральної шкоди, що виразилася в душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок пошкодження майна, та завдання фізичного болю та враховуючи ступінь їх глибини, оскільки вина відповідача в заподіяні факту шкоди повністю підтверджується матеріалами справи.
Оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, враховує характер та ступінь її завдання, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що вказана позовна вимога підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача ОСОБА_2 , як заподіювача шкоди підлягає стягненню 5 000 грн. моральної шкоди на користь позивача, яка, на думку суду, буде достатньою компенсацією завданих душевних страждань.
Що стосується стягнення судових витрат, то суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача, у разі часткового задоволення – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Позивач довів належними, допустимими та достатніми доказами факт отримання ним професійної правничої допомоги, обсяг такої допомоги та співмірність узгодженої плати. В акті прийняття-передачі виконаних робіт (послуг) від 29.05.2024, укладеному між АО «RGM group» та ОСОБА_1 , погоджено загальну вартість послуг у сумі 15 000 грн., та детальний опис робіт (наданих послуг). Вказані послуги сплачено позивачем, що стверджується копією платіжної інструкції від 30.05.2024.
Вказана вартість послугє співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.
Позивач просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу лише з відповідача ОСОБА_2 у сумі 15 000 грн.
Відповідачами в даній справі є ОСОБА_2 та ПрАТ "СК "ВУСО", а тому суд вважає, що відшкодування витрат, понесених позивачем на правову допомогу підлягають стягненню із обох відповідачів. 
Оскільки позовні вимоги, які ставились позивачем задоволено частково, у сумі 115,451,66 грн. (18,91 %), то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 2 836,50 грн. (15 000 грн. * 18,91%) витрат на професійну правничу по 1 418,25 грн. з кожного.
Також позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 6550 грн. витрат щодо проведення досліджень №78/23 від 04.07.2023 та 56/25 від 13.04.2025.
Відповідно до пункту 2 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Суд вважає що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати у розмірі 6 550 грн., понесені позивачем у зв`язку з проведенням автотоварознавчих досліджень транспортного засобу №78/23 від 04.07.2023 та № 56/25 від 13.04.2025, по 3 275 з кожного.
Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.  
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особа з інвалідністю II групи.
Позов було подано до суду у 2024 році.
За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлено ставку судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ціна позову – 714 001,01 грн., 1 відсоток ціни позову 7 140,01 грн.
Оскільки задоволено 18,91% позову, з урахуванням заяви про зменшення позивних вимог, тому з відповідачів підлягає стягненню 1 350,18 грн. судового збору, по 675,09 грн. з кожного. 
Решту судового збору у сумі 5 789,83 грн. віднести на рахунок держави.  
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.ст.11, 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 95, 133, 137, 141, 200, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд        
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до  ОСОБА_2 (РНОКПП  НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 ), Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО" (ЄДРПОУ 31650052, адреса: 03150, Україна, місто Київ, вул. Казимира Малевича, будинок, 31) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.    
Стягнути із Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО" (ЄДРПОУ 31650052, адреса: 03150, Україна, місто Київ, вул. Казимира Малевича, будинок, 31) на користь ОСОБА_1 ,  (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 106 451 (сто шість тисяч чотириста п`ятдесят одна) грн. 66 коп., витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн., а всього 110 451 (сто десять тисяч чотириста п`ятдесят одна) грн. 66 коп.       
Стягнути  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП  НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 )  на користь ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.
У задоволенні решти вимог позову відмовити.
Стягнути із Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО" (ЄДРПОУ 31650052, адреса: 03150, Україна, місто Київ, вул. Казимира Малевича, будинок, 31) на користь ОСОБА_1 ,  (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) 1 418 (одну тисячу чотириста вісімнадцять) грн. 25 коп. витрат на професійну правничу, 3 275 (три тисячі двісті сімдесят п`ять) грн. витрат у зв`язку з проведенням автотоварознавчих досліджень транспортного засобу, 675 (шістсот сімдесят п`ять) грн 09 коп. судового збору.
Стягнути  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП  НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 )  на користь ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 )  1 418 (одну тисячу чотириста вісімнадцять) грн. 25 коп. витрат на професійну правничу, 3 275 (три тисячі двісті сімдесят п`ять) грн. витрат у зв`язку з проведенням автотоварознавчих досліджень транспортного засобу, 675 (шістсот сімдесят п`ять) грн 09 коп. судового збору.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.    
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення рішення апеляційної скарги.

Текст рішення суду складено 15.04.2026 року.
Суддя  Михайло ОРЕНДАРЧУК