Справа № 650/6711/25
провадження № 2/650/1422/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області 
в складі: головуючого - Сікора О.О.,
за участю секретаря – Завістовської Л.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Бериславської міської військової адміністрації Херсонської області про зняття обтяження з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просить зняти арешт та заборону щодо відчуження нерухомого майна а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 , що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: реєстраційний номер обтяження 2506605, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстровано 18.10.2005 реєстратором: Бериславська державна нотаріальна контора на підставі договору застави, Б/Н, Бериславська ДЕРЖНОТКОНТОРА, КОМБ.ГРОМ.ХАРЧУВАН.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має намір розпоряджатися належним у власності будинком в повній мірі, однак наразі будинок перебуває під арештом, а тому він не має можливості цього робити.
Вказана заборона була внесена до реєстру 18.10.2005 за № 2506605 реєстратором: Бериславської державна нотаріальна контора на підставі договору застави, Б/Н, Бериславська ДЕРЖНОТКОНТОРА, КОМБ.ГРОМ.ХАРЧУВАН. Стосовно накладеної заборони, а саме чому
позивач пояснити не має змоги так як даний вище вказаний будинок купувався в 2005 році то на той час реєстраційних електронних сервісів не було і можливості в 2005 році при купівлі будинку електронної змоги перевірити заборони також не було.
Існуюча заборона на нерухоме майно унеможливлює розпорядження ним з боку власника, чим суттєво звужуються його права як власника майна, оскільки він позбавлений права продати, подарувати або іншим чином відчужувати майно, на яке накладена заборона, тому позивач звернувся з вказаним позов до суду для захисту своїх прав.    
Позивач та його представник надали згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив. Враховуючи думку позивача, який не заперечив, щодо заочного розгляду справи, суд вважає за доцільне провести заочний розгляд справи.
За таких обставин, суд вважає можливим постановити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Херсонського бюро технічної інвентаризації №7193242 від 10.05.2005 року.
При формуванні вказаного витягу, державним реєстратором з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, його було повідомлено про те, що вказаний будинок має обтяження у вигляді арешту нерухомого майна.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 444668825 сформованої 23.09.2025 року вбачається, що дійсно міститься запис, що підтверджує заборону на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Вказана заборона була внесена до реєстру 18.10.2005 за № 2506605 реєстратором: Бериславська державна нотаріальна контора на підставі договору застави, Б/Н, Бериславська ДЕРЖНОТКОНТОРА, КОМБ.ГРОМ.ХАРЧУВАН. Вищевказаний будинок купувався в 2005 році, і на той час реєстраційних електронних сервісів не було, а отже не було електронної змоги в 2005 році при купівлі будинку перевірити заборони.
Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначив, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Існуюча заборона на нерухоме майно унеможливлює розпорядження будинком з боку власника, чим суттєво звужуються його права як власника майна, оскільки він позбавлений права продати, подарувати або іншим чином відчужувати майно, на яке накладена заборона. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.         Відповідно до вимог статей 319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмежений у його здійсненні. Також власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17.07.97 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про обтяження (арешт/заборону відчуження) щодо спірного житлового будинку фактично створює позивачу перешкоди у здійсненні права розпорядження належним їй майном.
При цьому з матеріалів справи не вбачається та судом не встановлено правових підстав для подальшого перебування вказаного нерухомого майна під арештом (забороною відчуження). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відзиву на позов не подав, доказів на спростування доводів позивача не надав, а також не надав будь-яких документів, які б підтверджували наявність чинного зобов`язання, невиконаного рішення, спору чи інших обставин, що зумовлювали б необхідність подальшого існування такого обтяження.
Так само матеріали справи не містять відомостей про наявність претензій третіх осіб щодо спірного житлового будинку, а наявний запис про заборону відчуження, внесений 18 жовтня 2005 року, за відсутності підтверджених підстав його подальшого збереження, є таким, що безпідставно обмежує право позивача як власника майна.
Враховуючи наведене, а також положення статті 41 Конституції України, статей 319, 321, 391 ЦК України, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом зняття обтяження (арешту, заборони відчуження) з належного їй нерухомого майна.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.        На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 179, 209, 212 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов  ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Бериславської міської військової адміністрації Херсонської області про зняття обтяження з нерухомого майна – задовольнити.
Зняти арешт та заборону щодо відчуження нерухомого майна а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 , що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: реєстраційний номер обтяження 2506605, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстровано 18.10.2005 реєстратором: Бериславська державна нотаріальна контора на підставі договору застави, Б/Н, Бериславська ДЕРЖНОТКОНТОРА, КОМБ.ГРОМ.ХАРЧУВАН.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Суддя:          О.О. Сікора