Справа № 168/228/26
Провадження № 2/168/212/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі
головуючого судді - Хаврони О.Й.,
з участю: секретаря Островерхої Т.С.,
розглянувши в селищі Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі - АТ «ТАСКОМБАНК», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивований тим, що 19.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Банку із заявою на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 028/20854214-VR, згідно з умовами якої Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 83% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору у нього станом на 02.09.2025 року виникла заборгованість в розмірі 43817,32 грн., Банк просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить справу розглядати без його участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідно до положень ч.8 ст.128 ЦПК України був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.
Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Судом установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору.
Згідно з ч. 1, ч. 3 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ч.1 ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Установлено, що 19.06.2023 року між АТ «ТАСКОМБАНК», та ОСОБА_1 було підписано Заяву-договір про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 028/20854214-VR (далі- Заява-договір), а також додатковий договір у якому відповідач просить відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт, що складає 50000 грн, зі строком користування кредитним лімітом 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації, з процентною ставкою 83% річних.
Позивач виконав умови договору, надавши відповідачу кредит в сумі 50000 грн.
Як підтверджено наданим Банком розрахунком, відповідач свого зобов`язання за договором не виконав, грошові кошти для погашення заборгованості своєчасно не сплачував, тим самим станом на 02.09.2025 року допустив заборгованість на загальну суму 43817,32 грн., з яких 28000 грн. тіло кредиту, 15817,32 грн. проценти.
Випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 19.06.2023 року по 02.09.2025 року підтверджується, що відповідач користувався кредитними коштами, зокрема використовував грошові кошти, частково погашав заборгованість за кредитним договором.
Зазначені розрахунок та виписка по особовому рахунку є належними доказами отримання та користування відповідачем кредитними коштами.
Натомість відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості перед Банком, не довів відсутність заборгованості або неправильність чи необґрунтованість її розміру, яку позивач просив стягнути.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 028/20854214-VR від 19.06.2023 року у розмірі 43817,32 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. 526, 549, 610, 611, 629, 1048-1050 ЦК України та керуючись ст.ст. 76-81, 128, 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за договором № 028/20854214-VR від 19.06.2023 року у розмірі 43817 (сорок три тисячі вісімсот сімнадцять) грн. 32 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» адреса місця знаходження: пр-т. Леоніда Каденюка, 23, м.Київ, код ЄДРПОУ 09806443.
Представник позивача: Попов Євген Васильович, адреса: пр-т. Леоніда Каденюка, 23, м.Київ, РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне рішення суду складене 16.04.2026 року.

Суддя	  	О.  Й.  Хаврона