Справа №442/9257/25 
Провадження №2-о/442/117/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого судді – Хомика А.П.,
з участю секретаря судового засідання – Денис Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, за участю заінтересованих осіб: Дрогобицької міської ради Львівській області, 
в с т а н о в и в :
05.12.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт її спільного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вобґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько – ОСОБА_2 . За життя, батько склав заповіт, який посвідчено 16.07.2004 ОСОБА_3 , секретарем виконкому Нижньогаївської сільської ради, за р. № 87, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 .
Оскільки ОСОБА_1 фактично проживала з батьком з 1999 року до дня його смерті, також враховуючи наявність заповіту, то вважала, що спадщину після смерті ОСОБА_2 , прийняла, хоча вони і були зареєстровані за різними адресами.
В жовтні 2025 року, з метою отримання права на належне спадкове майно, ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва право на спадщину за заповітом. Однак приватний нотаріус повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом немає можливості, оскільки з представлених документів не вбачається, що заявниця постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому не вважається такою, що прийняла спадщину, у зв`язку з чим порекомендувала звернутися в суд для встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
11.12.2025 ухвалою судді в справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду на 22.01.2026.
22.01.2026 розгляд справи відкладено за клопотанням представника заявника.
В судовому засіданні заявник та його представник – адвокат Сірочук І.В. заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених в заяві.
31.12.2025 від представника Дрогобицької міської ради – Коновалової М.О. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника Дрогобицької міської ради.. При розгляді справи покладаються на думку суду. заява про розгляд справи без участі представника Дрогобицької міської ради Львівської області.
Вислухавши пояснення заявника та його представника, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:
1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;
6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
В той же час, частиною 2 даної статті регламентовано, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 від 28.02.1961, копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2 , згідно якого ОСОБА_4 змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 25.04.2004, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно з довідкою №106 від 03.10.2025, виданої старостою сіл: Нижні Гаї, Верхні Гаї, Бійничі, ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою – АДРЕСА_1 . Разом з ним за даною адресою на час його смерті проживала дочка – ОСОБА_1 . 
Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У частині четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст.1258 ЦКУ спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦКУ), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦКУ).
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Саме до таких висновків прийшов Верховний Суд у своїй Постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц.
ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті батька, на її користь складено заповіт, який посвідчено 16.07.2004 року Василенко С.М., секретарем виконкому Нижньогаївської сільської ради, за реєстром №87. Інші спадкоємці, які б оспорювали право заявниці на прийняття спадщини - відсутні. Тобто будь який спір про право відсутній.
Роз`ясненням нотаріуса ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті заяви про оформлення спадщини після смерті батька у зв`язку з тим, що нею не надано доказів спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
В судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , яка є сусідкою ОСОБА_1 та ОСОБА_8 - староста сіл: Нижні Гаї, Верхні Гаї, Бійничі, підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_1 разом зі своїм батьком. Вказали, що ОСОБА_2 хворів, а тому потребував постійного догляду. Цей догляд здійснювала його дочка – ОСОБА_9 , яка проживала разом з ним з 1995 року. 
Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).
При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 Верховний Суд дійшов висновку, що "[…] відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації […] не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом". 
Отже, суд приймає до уваги доводи заявниці про те, що вона дійсно проживала разом зі своїм батьком ОСОБА_2 на час його смерті, за адресою: АДРЕСА_1 .
З огляду на вказане та враховуючи, що встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, суд вважає, що заява є підставною та підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 247, 258, 263 - 265, 273, 315 - 319 ЦПК України, суд
в и р і ш и в :
Заяву задоволити.
Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заявниця:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Заінтересована особа: Дрогобицька міська рада Львівської області, код ЄДРПОУ 04055972; юридична адреса – пл. Ринок, 1, м.Дрогобич Львівської області.

Суддя       Хомик А.П.