25.02.26
22-ц/812/294/26
Справа № 487/7284/25 Головуюча у 1-й інстанції Боброва І. В.
Провадження № 22ц/812/294/26 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.

П О С Т А Н О В А
 
Іменем України
25 лютого 2026 року    м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючої-судді: Ямкової О. О.,
суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,  
із секретарем: Шурмою Є. М.,
за участю: заявника – ОСОБА_1 , та його представника – ОСОБА_2 ,
представника заінтересованої особи - Архипова С. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за апеляційною скаргою 
Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,
(далі - ГУ ПФУ в Житомирській області)
на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 4 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Бобрової І. В. у приміщенні суду в місті Миколаєві о 15 год 10 хв зі складанням повного рішення, у справі
за заявою 
ОСОБА_1 , 
заінтересовані особи – ГУ ПФУ в Житомирській області,
Вище професійне училище №21 міста Миколаєва 
(далі училище №21)
про встановлення факту, що має юридичне значення
В С Т А Н О В И Л А: 
У вересні 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника, звернувся з заявою про встановлення факту його навчання в середньому професійно-технічному училищі №21 міста Миколаєва за професією «електромонтажник судновий» та отримання диплома НОМЕР_1 , виданого 15 липня 1986 року за №135 з присвоєнням кваліфікації «електромонтажник судновий другого розряду».
В обґрунтування своїх вимог зазначав, що встановлення факту навчання та отримання диплому йому необхідно для оформлення пенсії за віком, оскільки рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 5 вересня 2025 року йому відмовлено в зарахуванні до трудового стажу періоду навчання з 1 вересня 1985 року по 15 липня 1986 року відповідно до диплома, оригінал якого у нього відсутній. 
На звернення до училища йому відмовили у видачі довідки стосовно періоду навчання, оскільки відповідно до книг наказів про контингент учнів, які були зараховані та відраховані, поіменної книги та книги видачі документів про освіту зазначається « ОСОБА_3 », який за П.І.Б. збігається з П.І.Б. його батька, який в той час не навчався в училищі, однак у книзі видачі документів про освіту вказані дані заявника, який отримав диплом НОМЕР_1 .
Наявність цих суперечних обставин, що могли бути викликані технічною помилкою, позбавляє заявника реалізувати своє право на пенсійне забезпечення. Тому єдиним можливим способом усунути цю правову невизначеність та забезпечити реалізацію прав заявника на зарахування періоду навчання до страхового стажу є встановлення факту навчання заявника.
Відзиву на подану заяву представниками заінтересованих осіб не подано. 
Натомість представником ГУ ПФУ в Житомирській області подана заява з проханням розглядати справу за його відсутності, з посиланням на те, що управління не заперечує проти задоволення заяви за умови доведення її вимог за допомогою належних доказів. 
Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 4 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт навчання ОСОБА_1 у період з 1 вересня 1985 року по 15 липня 1986 року в Середньому професійно-технічному училищі №21 міста Миколаєва за професією «електромонтажник судновий» та отримання диплома НОМЕР_1 , виданого 15 липня 1986 року за №135 з присвоєнням кваліфікації «електромонтажник судновий другого розряду».
Ухвалюючи таке рішення суд виходив з доведеності факту, про встановлення якого просить заявник, враховуючи дані про його батька.
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Житомирській області, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні заяви.
В обґрунтування скарги зазначає, що висновки суду є передчасними та зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання вимог закону. Крім того заявлений ОСОБА_1 факт повинен бути вирішений в позасудовому порядку з іншою заінтересованою особою та не може бути встановлений в такому провадженні. 
Зазначає також про наявність спору про право, оскільки необхідність встановлення факту зумовлена бажанням заявника оформити пенсію за віком за наявності стажу, передбаченого статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_2 , вважав апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. 
Наполягав на можливості встановлення факту його навчання в Вищому професійному училищі №21 в судовому порядку, у зв`язку з наявністю суперечності щодо проходження ОСОБА_1 навчання у змісті відповіді Вищого професійного училища №21 та вичерпанням усіх інших можливостей для встановлення такого факту.
Заперечив наявність спору про право, оскільки даний факт потрібен йому для реалізації права на пенсійне забезпечення, посилався на відповідну судову практику.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. 
З матеріалів справи вбачається, що за зверненням ОСОБА_1 щодо призначення йому пенсії ГУ ПФУ в Житомирській області 5 вересня 2025 року прийнято рішення №143350008343 про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю у заявника необхідного страхового стажу, зокрема, внаслідок не зарахування періоду його навчання з 1 вересня 1985 року по 15 липня 1986 року в середньому професійно-технічному училищі №21 міста Миколаєва за відсутністю оригіналу диплому, який може підтверджувати ці обставини (а.с.7-8).
Тому, враховуючи відсутність у ОСОБА_1 оригіналу диплому та положення статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і пункту 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12 серпня 1993 року за №637, заявник звернувся до правонаступника середнього професійно-технічного училища №21 міста Миколаєва, яким є Вище професійне училище №21, задля отримання довідки про період його навчання та отримання диплому з відповідною кваліфікацією. 
На звернення ОСОБА_1 23 вересня 2025 року Вище професійне училище №21 надало відмову у видачу довідки на підтвердження періоду його навчання, оскільки за книгами наказів про контингент учнів, які були зараховані та відраховані, поіменної книги та книги видачі документів про освіту мають місце дані про навчання в період 1985/1986рр і відповідно отримання диплому за № НОМЕР_2 учнем « ОСОБА_3 ». Одночасно за відсутністю у цих книгах даних про зарахування та проходження навчання у цей період є дані про отримання ОСОБА_1 документу про освіту, а саме диплому № НОМЕР_1 ( а.с.11зв-12).
Тому, враховуючи відсутність відомостей про зарахування і проходження навчання заявником, ОСОБА_1 відмовлено у видачі довідки про період навчання та отримання професії в училищі.
За такого, посилаючись на ці обставини та те, що дані про учня ОСОБА_3 , які збігаються із даними про батька заявника, які містяться в його свідоцтві про народження, (а.с.17), заявник вважав це технічною помилкою та підставі якої просив суд встановити ці дані шляхом встановлення юридичного факту.
Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. 
За роз`ясненням, викладеним у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, визначено, що при вирішенні цього питання суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок їх встановлення, зокрема, відповідно до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12 серпня 1993 року за №637, якщо документи не збереглися, підтвердження трудового стажу провадиться районними (міськими) відділами соціального захисту населення на підставі показань свідків; у інших випадках наявність певного стажу роботи визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини, з якими пов`язана необхідність встановлення цього стажу. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів.. про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти. 
Отже, за обставинами, встановленими у даній справі слід виснувати, що встановлення факту навчання та отримання диплому ОСОБА_1 не є юридичним фактом, який підлягає встановленню в судовому порядку, оскільки для його підтвердження законодавцем визначено інший порядок.
Крім того, слід звернути увагу на те, що висновки суду про технічну помилку під час зарахування заявника на навчання, пов`язану з даними про особу його батька, ґрунтуються на припущеннях, оскільки учню, якого було зараховано на навчання та на дані якого посилався заявник і його представник, за даними училища видано інший диплом про освіту, ніж диплом на ім`я ОСОБА_1 .
За наведених обставин та керуючись пунктами 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про залишення заяви ОСОБА_1 без задоволення, але з частковим задоволенням апеляційної скарги, виходячи із меж та доводів оскарження.
Відповідно до статті 141 ЦПК України із заявника слід стягнути судові витрати, які понесені ГУ ПФУ в Житомирській області під час апеляційного перегляду справи.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області –задовольнити частково. 
Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 4 листопада 2025  року скасувати та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення факту навчання -  залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 908 грн 40 коп. судових витрат за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча       О. О. Ямкова

Судді         Т. В. Крамаренко 

О. В. Локтіонова