Справа № 560/2368/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

06 березня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якій просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 27.01.2026 №222030036758 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1981 по 30.06.1984, періоди роботи з 01.08.1984 по 30.08.1998, з 01.09.1998 по 31.12.1998, з 01.10.2001 по 31.10.2001, з 26.11.2001 по 30.11.2001, з 26.05.2011 по 31.05.2011, з 29.12.2020 по 31.12.2020 та призначити з 19.01.2026 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області йому протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. 
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.02.2026 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.
Відзиви на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачами не надано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами з урахуванням ст. 126 КАС України, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12.06.2015 отримує пенсію по інвалідності. Позивач 19.01.2026 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 27.01.2026 №222030036758, відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 33 роки, при нарахованому 26 років 08 місяців 25 днів.
Зокрема, до стажу не враховані:
- періоди роботи згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 та період навчання згідно із дипломом НОМЕР_2 , оскільки ім`я в свідоцтві про шлюб ОСОБА_2 не відповідає паспорту заявниці ОСОБА_2 ;
- період догляду за дитиною 1988 року народження, оскільки ім`я матері ОСОБА_2 не відповідає паспорту заявниці ОСОБА_2 ;
- період навчання згідно із дипломом серії НОМЕР_3 , оскільки період навчання перетинається із періодом роботи;
- період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки в свідоцтві про народження відсутня відмітка про одержання паспорта або інша інформація, що підтверджує факт догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку.
Листом №2200-0203-8/9111 від 05.02.2026 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача, що за матеріалами пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_1 становить 44 роки 01 місяць 21 день, в тому числі 35 років 6 місяців 3 дні напрацьований страховий стаж. 
Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області визначено, що стаж ОСОБА_1 становить 26 років 08 місяців 25 днів.
Позивач вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком та порушеним його право на пенсійне забезпечення, звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, зокрема Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Особи мають право на призначення пенсії за віком, згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV, після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років.
Як встановлено з оскаржуваного рішення, саме відсутність необхідного стажу стала підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком.
Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
До стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв (частина перша статті 56 Закону № 1788-XII).
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договору і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.
Крім того, Інструкцією № 162, що діяла у спірний період роботи позивача, унормовано, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника - прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення. У графi 4 трудової книжки зазначається пiдстава для внесення запису до трудової книжки - наказ (розпорядження) керiвника пiдприємства, дата його видачi i номер.
Судом встановлено, що відповідачем відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача: періоди роботи згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 та період навчання згідно із дипломом НОМЕР_2 , оскільки ім`я в свідоцтві про шлюб ОСОБА_2 не відповідає паспорту заявниці ОСОБА_2 ; період догляду за дитиною 1988 року народження, оскільки ім`я матері ОСОБА_2 не відповідає паспорту заявниці ОСОБА_2 ; період навчання згідно із дипломом серії НОМЕР_3 , оскільки період навчання перетинається із періодом роботи; період догляду за дитиною 14.03.1996 року народження, оскільки в свідоцтві про народження відсутня відмітка про одержання паспорта або інша інформація, що підтверджує факт догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку.
За загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Водночас працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.
Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а саме відомості про підприємство, дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.
У свою чергу згідно з вимогами статті 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
При цьому відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до підприємств, у яких працював позивач, або архівних установ для отримання відомостей щодо спірного періоду роботи позивача.
Також відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.
Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 дійшов висновку, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а.
Верховним Судом у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування / призначення пенсії.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Вказане дає підстави для висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією, а отже, й не може впливати на її особисті права. Відтак недотримання роботодавцем усіх вимог при заповненні трудової книжки не може бути беззаперечною підставою для відмови у призначенні пенсії, чи неврахуванні відповідних періодів під час обрахунку страхового стажу, що впливає на її розмір.
Судом враховано, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 правильний правопис російською мовою мого імені " ОСОБА_2 ", тобто українською мовою - " ОСОБА_2 ". Водночас, вказаний документ не врахований пенсійним органом при формуванні заяви, хоча при подані заяви надавався.
У свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_5 ім`я позивача зазначене " ОСОБА_2 ", тобто українською мовою - " ОСОБА_2 ".
У свідоцтвах про народження дітей позивача серії НОМЕР_6 ім`я вказане " ОСОБА_2 ", тобто українською мовою - " ОСОБА_2 ", серії НОМЕР_7 - ім`я позивача вказане " ОСОБА_2 ".
Однак, у дипломі серії НОМЕР_2 здійснений неправильний переклад імені позивача російською мовою та зазначено " ОСОБА_2 ". При заповненні трудової книжки вперше роботодавець помилково зазначив ім`я позивача російською мовою " ОСОБА_2 ", замість правильного " ОСОБА_2 ". Також, у паспорті НОМЕР_8 працівником Кам`янець-Подільського MB УМВСУ в Хмельницькій області при заповненні імені російською мовою неправильно здійснений переклад та вказано " ОСОБА_2 ", хоча на першій сторінці українською мовою вказане ім`я " ОСОБА_2 ".
Суд звертає увагу сторін, що недолік стосовно написання імені російською мовою (пов`язаний з різним перекладом одного й того ж жіночого імені) не є суттєвим та таким, що може позбавити позивача права на пенсійне забезпечення. Наявність розбіжностей у написанні імені жодним чином не впливає на можливість зарахувати періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 до страхового стажу позивача, оскільки стосується однієї і тієї ж особи, а формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Судом також враховано, що інші періоди роботи починаючи з 01.01.1999, які зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 04.08.1984 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області враховано, що підтверджує належність цього документа ОСОБА_1 .
Крім того, вимоги про обов`язкову наявність у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорта чинним законодавством не передбачені. Тому вказане твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області є безпідставним.
Щодо періоду навчання відповідно до диплому серії НОМЕР_3 , який перетинається із періодом роботи з 1985 по 1991, судом встановлено, що навчання здійснювалось на заочній формі, тому і не потребувало відриву від роботи.
Отже, враховуючи вказане вище, страховий стаж позивача, що обрахований відповідачем, не в повній мірі відповідає записам трудової книжки щодо періодів трудової діяльності (зайнятості), а тому наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1981 по 30.06.1984, а також періодів роботи: з 01.08.1984 по 30.08.1998, з 01.09.1998 по 31.12.1998, з 01.10.2001 по 31.10.2001, з 26.11.2001 по 30.11.2001, з 26.05.2011 по 31.05.2011, з 29.12.2020 по 31.12.2020.
Оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії за віком після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу, з урахуванням спірних періодів, понад 33 роки, він має право на відповідну пенсію.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Оскільки позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) досяг пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_3 , а звернувся з заявою 19.01.2026 (тобто в межах трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку), то пенсія йому має бути призначена з 19.01.2026.
Оскільки позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стражу спірних періодів та у призначенні пенсії рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 27.01.2026 №222030036758, суд вважає, що його необхідно визнати протиправним та скасувати.
Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 331,20 грн, враховуючи приписи ч. 1 ст. 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути 1 331,20 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, оскільки рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 27.01.2026 №222030036758 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1981 по 30.06.1984, періоди роботи: з 01.08.1984 по 30.08.1998, з 01.09.1998 по 31.12.1998, з 01.10.2001 по 31.10.2001, з 26.11.2001 по 30.11.2001, з 26.05.2011 по 31.05.2011, з 29.12.2020 по 31.12.2020.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 19.01.2026 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_9 ) 	
Відповідачі:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)  Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (пл. Центральна, 3, м. Чернівці, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, 58002 , код ЄДРПОУ - 40329345) 	

Головуючий суддя 		О.О. Михайлов