Єдиний унікальний номер 344/19387/25 
Номер провадження 2/341/154/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
УСТАНОВИВ
У жовтні 2025 року представниця Лисенко О. С. в інтересах ТзОВ «Споживчий центр» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
У позові просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 07.11.2023 № 07.11.2023-100003298 у розмірі 23301,52 грн та судовий збір. 
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 07.11.2023 № 07.11.2023-100003298, у зв`язку з чим у нього виникла загальна заборгованість на суму 23301,52 грн, з яких: 10991,24 грн – розмір заборгованості за тілом кредиту, 12310,28 грн – розмір заборгованості за процентами.
Ухвалою суду від 25.11.2025 цю справу на підставі ухвали Івано-Франківського суду від 30.10.2025 про передачу справи за підсудністю прийнято до провадження і призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 62) відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження і примірник позовної заяви з додатками 10.12.2025. 
Судове засідання призначено на 19.12.2025, яке відкладалось за клопотанням представника відповідача на 16.01.2026, 02.02.2026 та 12.02.2026, оскільки представник не мав можливості ознайомитися з матеріалами позову та підготувати відзив.
06.02.2026 представник відповідача надіслав до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги визнав частково у межах тіла кредиту в розмірі 10991,24 грн. У задоволенні решти позовних вимог просив відмовити у зв`язку з наступним. 
Наданий позивачем розрахунок заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не може слугувати належною підставою для стягнення. Фактично не зрозуміло звідки взялась сума у розмірі 23301,52 грн, адже не надано жодних розрахунків, які б відображали порядок нарахування процентів.
Сума заборгованості за відсотками є несправедливою у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитодавця, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Зазначені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18.
Після отримання кредитних коштів відповідач сумлінно розпочав виконання своїх договірних обов`язків і перерахував грошові кошт на рахунок позивача в рахунок погашення заборгованості. Зокрема, 20.11.2023 у розмірі 2369,38 грн, 04.12.2023 у розмірі 2369,38 гр. Таким чином, факт здійснення кількох оплат свідчить про належну поведінку відповідача, а твердження про повне невиконання договору є недостовірним.
У позові відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору.
Подано докази надсилання відзиву позивачу 06.02.2026. 
У судове засідання 12.02.2026 сторони не з`явились.
Представниця позивача у позовній заяві просить справу розглядати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
У визначений процесуальним законодавством строк відповіді на відзив не подано.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином відповідно до норм ст. 130 ЦПК України. Ухвалу суду від 02.02.2026 про відкладення судового засідання на 12.02.2026 надіслано до електронного кабінету представника відповідача.
Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.
12.02.2026 представник відповідача Єлісєєв Д. О. надіслав до суду заяву, в якій просить розгляд справи відкласти, оскільки у нього призначене інше судове засідання. Жодних доказів до заяви не долучено.
Оцінюючи обставини щодо розгляду цієї справи, перевіривши наявні у справі матеріали та надаючи оцінку заявленій представником відповідача заяві про відкладення судового засідання, суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).
Суд розцінює заяву представника відповідача від 12.02.2026 про відкладення судового засідання як необгрунтовану та таку, яка не підтверджує поважність причин неявки, оскільки будь-які докази неможливості взяти участь у судовому засіданні не надані.
При цьому суд ураховує тривалий розгляд справи і неодноразові відкладення судових засідань за клопотанням представника відповідача, хоча копію позову з додатками відповідач отримав ще 10.12.2025 (а. с. 62).
За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити у заяві представника відповідача про відкладення судового засідання та здійснювати розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
07.11.2023 між ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферта) № 07.11.2023-100003298 (далі – Кредитний договір, Договір) (а. с. 29 зворот-33).
Відповідно до умов Кредитного договору позичальнику надається кредит на наступних умовах: 
1. Дата надання/видачі кредиту: 07.11.2023;
2. Сума кредиту: 11000,0 грн;
3. Строк, на який надається кредит – 140 днів з дати його надання;
4. Дата повернення (виплати) кредиту: 25.03.2024;
5. Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. У позичальника та кредитодавця відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту.
6. Процентна ставка – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 
7. Комісія, пов`язана з наданням кредиту (далі – комісія) – 15 % від суми кредиту та дорівнює 1650,0 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
8. Неустойка: 110,0 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного виконаного зобов`язання.
9. Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 365 % річних.
10. Графік платежів. Проценти, розраховані вищевказаним способом за черговий період, сплачуються не пізніше останнього дня чергового періоду. Кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти. Сума кредиту сплачується 10 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: 1-9 платежі у розмірі по 2369,38 грн, 10 платіж - у розмірі 2369,40 грн. Комісія сплачується 2 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: 1 платіж у розмірі 829,38 грн, 2 платіж у розмір 820,62 грн. 
Відповідно до пункту 2.1 Кредитного договору електронний кредитний договір, частиною якого є ця пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». 
Згідно з пунктом 3.1. Кредитного договору за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Пунктом 4.1 встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача: 4323-35XX-XXXX-4396.
Згідно з п. 4.3 Кредитного Договору днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу – день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. 
Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів – у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною такої оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, – негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.
Кредитний договір підписано від імені ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором Р127, що підтверджує прийняття відповідачем відповідних умов.
До Договору надано паспорт споживчого кредиту з аналогічними умовами кредитування (а. с. 27-28).
Зокрема, процентна ставка – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти нараховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. 
Графік платежів. Проценти, розраховані вищевказаним способом за черговий період, сплачуються не пізніше останнього дня чергового періоду. Починаючи з 20.11.2023, кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти. Сума кредиту сплачується 10 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: 1-9 платежі у розмірі по 2369,38 грн, 10 платіж у розмірі 2369,40 грн. Комісія сплачується 2 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: 1 платіж у розмірі 829,38 грн, 2 платіж у розмір 820,62 грн. Протягом строку дії договору тарифи та комісії за фінансовою послугою залишаються незмінними. Кредитодавець не надає супровідних послуг. 
Паспорт споживчого кредиту підписано одноразовим ідентифікатором Р127.
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту: дата видачі кредиту 07.11.2023. Чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період – 23693,82 грн. Сума кредиту за договором – 11000,0 грн. Проценти за користування кредитом – 11043,82 грн. Комісія за надання кредиту – 1650,0 грн. Реальна річна процентна ставка – 6469,12 %. Загальна вартість кредиту – 23693,82 грн (а. с. 34). 
Таблиця обчислення загальної вартості кредиту містить дані про погоджений сторонами Договору порядок погашення заборгованості за Договором. Зокрема, платежі за 20.11.2023, 04.12.2023, 18.12.2023, 01.01.2024, 15.01.2024, 29.01.2024, 12.02.2024, 26.02.2024, 11.03.2024 у розмірі по 2369,38 грн, за 25.03.2024 платіж у розмірі 2369,40 грн. 
Згідно з копією квитанції від 07.11.2023 підтверджується, що здійснено переказ грошових коштів у розмірі 11000,0 грн, призначення платежу: видача кредитних коштів за Договором від № 07.11.2023-100003298 (а. с. 26).
Згідно з копією довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором від 07.11.2023 № 07.11.2023-100003298 заборгованість ОСОБА_1 за відповідним Договором становить: 10991,24 грн – основний борг, 12310,28 грн – проценти. Разом – 23301,52 грн. Проценти за кредитом нараховані за період з 07.11.2023 до 25.03.2024 (а. с. 16).
У позовній заяві констатовано, що відповідач 20.11.2023 погасив заборгованість у розмірі 2369,38 грн; 04.12.2023 відповідач здійснив черговий погоджений платіж у розмірі 2369,38 грн.
Факт здійснення двох чергових платежів по 2369,38 грн відповідачем підтверджується і у відзиві.
Також, у відзиві не заперечується факт отримання відповідачем тіла кредиту у сумі 11000,0 грн та визнається позов в частині стягнення 10991,24 грн – розміру заборгованості за тілом кредиту.
Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
Отже, суд вважає встановленим факт укладення Кредитного договору між ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , а також отримання відповідачем у межах виконання правочину 11000,0 грн, здійснення ним двох платежів по 2369,38 грн 20.11.2023 та 04.12.2023.
Надаючи правову оцінку установленим у справі обставинам та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до положень статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
У частині 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України  договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що свідчить про укладання між ТзОВ «Споживчий центр» і відповідачем правочину. Без отримання на мобільний номер телефону відповідача коду, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без вчинення передбачених Договором і законодавством дій з боку ОСОБА_1 . Договір не був би укладеним.
Суд установив, що за умовами Договору відповідач отримав кредитні кошти (тіло кредиту) у розмірі 11000,0 грн, користувався ними. 04.12.2023 відповідач погасив заборгованість у розмірі 2369,38 грн, з яких зараховано: 8,76 грн – тіло кредиту; 1540,0 грн – проценти за кредитом, 820,62 грн – комісії.
Належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів за Договором відповідач не надав. 
При цьому у відзиві представник відповідача підтвердила факт укладення Договору, визнав заборгованість щодо тіла кредиту.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заборгованість на підставі Договору в частині тіла кредиту у розмірі 10991,24 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, також, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами у сумі 12310,28 грн. 
Вирішуючи спір у цій частині, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно з частиною першою та другою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. 
До матеріалів справи надано таблицю обчислення загальної вартості кредиту за договором від 07.11.2023 № 07.11.2023-100003298 (далі – Таблиця )(а. с. 34). 
З указаної Таблиці суд установив, що 07.11.2023 надано кредит у розмірі 11000,0 грн. Відповідач 20.11.2023 погасив заборгованість у розмірі 2369,38 грн, з яких зараховано: 1540,0 грн – проценти за кредитом, 829,38 грн – комісії. 04.12.2023 відповідач погасив заборгованість у розмірі 2369,38 грн, з яких зараховано: 8,76 грн – тіло кредиту; 1540,0 грн – проценти за кредитом, 820,62 грн – комісії. Тобто, станом на 04.12.2023 відповідач повністю мав виконані зобов`язання зі сплати процентів за два перші періоди користування кредитом, повністю виконав зобов`язання зі сплати комісії. Залишок тіла кредиту становив 10991,24 грн.
Оскільки надалі (після 04.12.2023) відповідач припинив виконання зобов`язань за Договором, то протягом періоду з 05.12.2023 до 25.03.2024 (погоджений строк кредитування) нарахування процентів відповідачу повинно здійснюватись за ставкою 1 % на день на залишок тіла кредиту згідно з п. 7 Договору, тобто по 109,9124 грн на день. Таке нарахування процентів та строк їх нарахування відповідають погодженим сторонами Договору умовам, які відповідач прийняв, частково виконував шляхом отримання кошів, їх використання та часткового погашення заборгованості.
Отже, суд дійшов висновку про те, що позивач, окрім тіла кредиту, вправі вимагати сплати процентів позичальником за користування кредитними коштами у сумі 12310,19 грн (109,9124 грн ? 112 днів) за період з 05.12.2023 до 25.03.2024, які нараховані за ставкою 1% на день на залишок тіла кредиту.
Своєю чергою вимога позивача про стягнення з відповідача процентів у розмірі саме 12310,28 грн є необґрунтованою та спростовується наведеними вище розрахунками.
Оцінюючи доводи представника відповідача в частині заперечення розміру заборгованості за процентами, суд виходить з такого.
Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача з покликанням на відповідну судову практику Верховного Суду, оскільки у цій справі позивач просить стягнути 12310,28 грн саме як нараховані відповідно до умов Договору проценти за користування кредитом, а не як компенсацію за прострочення виконання зобов`язань позичальником чи штрафні санкції (неустойку). Також, заявлені до стягнення проценти не є процентами у розумінні частини другої статті 625 ЦК України.
Своєю чергою умови укладеного між сторонами Договору не суперечили і не суперечать положенням цивільного законодавства, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у частині стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за Договором у розмірі 12310,19 грн.
Також, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що позивач не повідомляв відповідача про необхідність погасити наявну за договором заборгованість у позасудовому порядку, оскільки це не звільняє боржника від обов`язку виконання умов договору.
При цьому у позивача відсутній обов`язок вжиття заходів досудового врегулювання спору у цих правовідносинах.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Оскільки у цьому спорі позивач не вимагає повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, а просить стягнути заборгованість за Договором, строк кредитування за яким закінчився 25.03.2024, то у позивача відсутній обов`язок на вчинення передбачених ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» дій.
Підсумовуючи, позов підлягає задоволенню частково, а саме на суму 23301,43 грн, з яких: 10991,24 грн – розмір заборгованості за тілом кредиту, 12310,19 грн – розмір заборгованості за процентами.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приписами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» установлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, оскільки позивач подав до суду позовну заяву в електронній формі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2422,39 грн (а. с. 36 зворот).
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259, ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог ч. 4 статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-82, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором від 07.11.2023 № 07.11.2023-100003298 у розмірі 23301,43 грн, з яких: 10991,24 грн – розмір заборгованості за тілом кредиту, 12310,19 грн – розмір заборгованості за процентами.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,39 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 17 лютого 2026 року.

Учасники:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, код ЄДРПОУ 37356833;
відповідач –  ОСОБА_1 , місце проживання:   АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

  Суддя	Микола МЕРГЕЛЬ