П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/17903/24 
Головуючий у 1-й інстанції: Єфіменко О.В. 
Суддя-доповідач: Драчук Т. О. 
03 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О. 
суддів: Смілянця Е. С.  Полотнянка Ю.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомир на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомир, військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира, військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України, в якому просив:
- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2024 №5496 в реалізації права ОСОБА_1 на виключення з числа службової квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 08.07.2024 про відновлення його облікової справи для отримання постійного житла та передати її до КЕВ м. Житомир для подальшого прийняття рішень про виключення з числа службової квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати протиправною відмову КЕВ м. Житомир від 09.09.2024 №2652 в реалізації права ОСОБА_1 на виключення з числа службової квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати КЕВ м. Житомир за встановленим порядком подати до Бердичівської міської ради Житомирської області клопотання про виключення з числа службової квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 викладену у листі № 5496 від 17.07.2024 щодо реалізації права ОСОБА_1 на виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службової.
Визнано протиправною відмову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира, викладену у листі № 2652 від 09.09.2024 щодо реалізації права ОСОБА_1 на виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службової.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 08.07.2024 про відновлення його облікової справи для отримання постійного житла та передати її до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира для подальшого прийняття рішень про виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службової.
Зобов`язано Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира за встановленим порядком подати до Бердичівської міської ради Житомирської області клопотання про виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службової.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 сплачений судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира сплачений судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що головний сержант ОСОБА_1 зі своїм складом сім`ї на даний час перебуває в черзі на отримання постійного житла під №111. При надходженні їхньої черги та належним чином оформлених документах облікової житлової справи, прийнятті відповідного рішення житловою комісією частини та затвердження його наказом командира частини, позитивному розгляді на Комісії з контролю, КЕВ м. Житомир направить клопотання до місцевих органів влади про виключення квартири з числа службових для забезпечення ОСОБА_1 та членів його сім`ї житлом для постійного проживання.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а рішення суду – скасувати в частині, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 разом з дружиною, ОСОБА_2 та донькою, ОСОБА_3 постійно проживають та зареєстровані в службовій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі службового ордера на житлове приміщення № 50 від 22.08.2017, виданого Виконавчим комітетом Бердичівської міської ради Житомирської області, у зв`язку з проходженням позивачем військової служби.
З 01.12.1998 ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України та з 19.07.2004 по теперішній час перебуває на військовій службі у Військовій часині НОМЕР_1 , станом на 24.04.2024 його календарна вислуга складає 21 рік 10 місяців 12 днів.
З 30.04.2009 позивач перебуває на квартирному обліку у Військовій частині НОМЕР_1 зі складом сім`ї 3 особи: дружина - ОСОБА_2 та донька - ОСОБА_3 .
У 2017 році на підставі ордеру виконавчого комітету Бердичівської міської ради №50 від 22.08.2022 позивач разом з родиною отримав службове житло - квартиру, в якій проживає на даний час, за адресою: АДРЕСА_1 . Право на приватизацію державного житлового фонду в м.Бердичеві позивач та члени його сім`ї не використали.
08.07.2024 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив відновити облікову справу для отримання постійного житла.
У відповідь на рапорт військова частина надіслала позивачу лист № 5496 від 17.07.2024, в якому посилаючись на лист начальника КЕВ м. Житомир № 2946 від 18.11.2022 повідомила про порядок надання на розгляд Комісії з контролю пропозицій щодо виключення із складу службового фонду Міністерства оборони України. Наголосила, що під час розгляду питання про виключення житла із складу службового слід керуватися рішенням заступника Міністра оборони України № 2551/з/5 від 04.11.2022 та протоколом Комісії з контролю № 142 від 16.11.2022. Згідно із згаданих рішень командири військових частин можуть подавати до квартирно-експлуатаційних відділів пропозиції щодо надання житла для постійного проживання шляхом виключення з числа службових членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті, як виняток у зв`язку з неможливістю надання іншого житла.
21.08.2024 позивач подав рапорт начальнику КЕВ м. Житомира, в якому просив розглянути питання зміни статусу "службова" 2-х кімнатної квартири житловою площею 27,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яку отримав на підставі ордеру на житлове приміщення № 50 від 22.08.2017. До вказаного рапорту долучив ряд необхідних документів.
За результатами розгляду рапорту листом № 2652 від 09.09.2024 КЕВ м. Житомира повернуто документи без реалізації. Додатково повідомлено, що рішення щодо виключення квартири з числа службового житла та забезпечення ним для постійного проживання приймає житлова комісія військової частини, в якій перебуває на квартирному обліку, на підставі розгляду оновлених документів облікової справи, що відповідають вимогам житлового законодавства. Крім того зазначено, що оновлена облікова справа, витяг з протоколу засідання житлової комісії військової частини, наказ командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання шляхом виключення його з числа службових надаються до квартирно-експлуатаційного відділу, однак оновлена облікова справа не надана.
Позивач вважає, що в силу наявних законодавчих зобов`язань військова частина повинна була розглянути його рапорт про відновлення облікової справи для отримання постійного житла, склавши відповідний протокол за підписом командира військової частини та направити облікову справу до КЕВ м.Житомир з метою передання такої в подальшому за належністю для прийняття рішення щодо зміни статус службової квартири, однак у вчиненні таких дій йому відмовлено, що слугувало підставою для звернення до суду із даним позовом з метою захисту своїх прав.
Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно змісту оскаржуваних рішень військової частини та КЕВ в м. Житомир єдиною підставою їх бездіяльності було посилання у листах - відмовах на прийняття рішення заступником Міністра оборони України №2551/з/5 від 04.11.2022 та протоколом Комісії з контролю № 142 від 16.11.2022.
Втім, суд першої інстанції вказав, що такі рішення не можуть скасовувати дію нормативних актів, які мають вищу юридичну силу, зокрема, Закону № 2011-XII, Порядку № 1081 та Інструкції № 380. Більш того, вказаний лист не забороняє відповідачам виконати вимоги Інструкції № 380.
Отже, у даних спірних правовідносинах за приписами Інструкції № 380 відповідачі наділені повноваженнями приймати рішення, які впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями.
У той час, врахувавши відсутність заперечень у матеріалах справи від командування військової частини про виключення жилого приміщення, в якому мешкає позивач, з числа службових, суд першої інстанції дійшов висновку, що правові підстави для відмови у задоволенні рапорту позивача та поданні до виконавчого комітету органу місцевого самоврядування відповідного клопотання про виключення квартири з числа службових були відсутні.
Допущена відповідачами бездіяльність свідчить про обмеження права позивача на забезпечення житлом, гарантованого Законом №2011-XII та статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Положеннями статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено положеннями Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі по тексту – Закон № 2011-XII).
Згідно із статтею 1-2 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана з захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону № 2011-ХІІ, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінету Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 3 серпня 2006 року (далі - Порядок), а саме пунктом 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Відтак, Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше: 1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, виключеного з числа службового; 3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
У пункті 11 Порядку встановлено, що житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень. Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей), визначено в Інструкції № 380.
Розділом 7 Інструкції № 380 передбачено порядок та умови виключення квартир з числа службових.
Так, відповідно до пункту 10 розділу 7 Інструкції № 380, військовослужбовці, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.
Із урахуванням вищевикладених норм, суд апеляційної інстанції зазначає, що визначальними обставинами - матеріальними підставами для визнання права на виключення житла з числа службового є: перебування позивача на військовій службі, наявність календарної вислуги від 20 років, перебування на квартирному обліку та, до того ж, наявність статусу учасника бойових дій, що надає право на забезпечення постійним житлом, у тому числі і шляхом виключення квартири з числа службових.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач є військовослужбовцем та його календарна вислуга складає 21 рік 10 місяців 12 днів, (згідно довідки військової частини НОМЕР_1 № 1063 від 24.04.2024).
З 30.04.2009 позивач перебуває на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 зі складом сім`ї 3 особи: дружина - ОСОБА_4 та донька - ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 № 2570 від 22.08.2024. 
У 2017 році на підставі ордеру виконавчого комітету Бердичівської міської ради № 50 від 22.08.2022 позивач разом з родиною отримав службове житло - квартиру, в якій проживає на даний час, за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, право на приватизацію державного житлового фонду в м. Бердичеві позивач та члени його сім`ї не використали, про що свідчать довідки №№ 666, 669, 670 від 11.06.2024 Управління житлово-комунального господарства Бердичівської міської ради Житомирської області та довідка № 86 від 13.05.2024 Комунального підприємства "Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації" (а.с. 24-27)
Відтак, надаючи оцінку викладеному, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачем дотримано необхідні умови, зокрема, вислуга років на військовій службі більше 20 років, перебування на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 разом із сім`є, за відсутності постійного житла, позивач має право на виключення житла (квартира за адресою: АДРЕСА_1 ) з числа службового та надання його в подальшому для постійного проживання.
Разом з тим, в апеляційній скарзі апелянт звертає увагу на п. 7 розділу VІІ Інструкції №380 та зазначає, що затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення, або згідно п.10 розділу VІІ Інструкції - клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району про виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання. 
Отже, згідно доводів апелянта, лише при надходженні черги головного сержанта ОСОБА_1 на отримання постійного житла, належним чином оформлених документів облікової житлової справи, прийнятті відповідного рішення житловою комісією частини, затвердження його наказом командира частини, позитивному розгляді на Комісії з контролю, КЕВ м. Житомир направить клопотання до місцевих органів влади про виключення квартири з числа службових для забезпечення ОСОБА_1 та членів його сім`ї житлом для постійного проживання.
Надаючи оцінку доводам апелянта в цій частині колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Як зазначалось судом вище, відповідно до пункту 10 розділу 7 Інструкції № 380, військовослужбовці, військовослужбовці, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 розділу 7 Інструкції № 380. 
Так, відповідно до пункту 3 розділу VII Інструкції №380, для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.
Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.
Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.
Згідно із пунктом 4 розділу VII Інструкції №380, на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла).
Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.
Згідно із пунктом 5 розділу VII Інструкції №380 для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).
За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про: погодження надання постійного житла; відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.
Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.
У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.
Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами.
Згідно із пунктом 6 розділу VII Інструкції №380, ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків).
Відповідно до пункту 7 розділу VII Інструкції №380, затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.
До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Отже, положення Інструкції №380 чітко регламентують порядок та процедуру виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання, який включає в себе зокрема розгляд документів облікової справи військовослужбовця житловою комісію військової частини (об`єднаною житловою комісією) та прийняття останньою рішення, у формі протоколу засідання про надання житлового приміщення для постійного проживання, яке в подальшому затверджується наказом командиром військової частини.
Організація роботи житлових комісій військових частин передбачена розділом ІІ Інструкції № 380.
У відповідності до розділу ІІ Інструкції №380 для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах (далі - військова частина) утворюються житлові комісії (далі - житлова комісія військової частини) (п.1 розділу ІІ Інструкції № 380).
Основним завданням житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій) є, крім іншого, прийняття рішення з житлових питань, у тому числі із розгляду відповідних рапортів (заяв) військовослужбовців та членів їх сімей з житлових питань (п.5 розділу ІІ Інструкції № 380).
Житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (п.7 розділу ІІ Інструкції № 380).
Згідно з п. 8 розділу ІІ Інструкції № 380 рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом (додаток 4), підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі. 
Рішення об`єднаної житлової комісії затверджується командиром військової частини підрозділу, який відповідає за організацію роботи об`єднаної житлової комісії, та оголошується в наказі командиром військової частини за місцем проходження військової служби.
Судом встановлено, що оскільки ОСОБА_1 з 30.04.2009 перебуває на квартирному обліку та має вислугу більше 20 років, ним подано рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 та голови житлової комісії НОМЕР_1 про відновлення облікової справи для отримання постійного житла, з наданням необхідних документів.
Листом військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2024 №5496 позивача повідомлено, що згідно з Інструкцією №380 наказом Міністерства оборони України створюється комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями. Відповідно до листа начальника КЕВ м. Житомир №2946 від 18.11.2022 стосовно порядку надання на розгляд Комісії з контролю пропозицій щодо виключення із складу службового фонду Міністерства оборони України слід керуватися рішенням заступника Міністра оборони України №2551/3/5 від 04.11.2022 року та протоколом Комісії з контролю №142 від 16.11.2022 року, згідно з якими командири військових частин можуть подавати до квартирно-експлуатаційних відділів пропозиції щодо надання житла для постійного проживання шляхом виключення з числа службових членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті, як виняток у зв`язку з неможливістю надання іншого житла.
В подальшому, позивач самостійно звернувся з рапортом до начальника КЕВ м. Житомир щодо розгляду питання зміни статусу квартири за адресою АДРЕСА_1 .
Листом КЕВ м. Житомир від 09.09.2024 №2652 позивача повідомлено, що рішення щодо виключення квартири з числа службового житла та забезпечення ним для постійного проживання приймає житлова комісія військової частини, де військовослужбовець перебуває на квартирному обліку, на підставі розгляду оновлених документів облікової справи, що відповідають вимогам житлового законодавства. Оновлена облікова справа, витяг з протоколу засідання житлової комісії військової частини, наказ командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання шляхом виключення його з числа службових надаються до квартирно-експлуатаційного відділу. 
У листі зазначено, що ОСОБА_1 не надано оновленої облікової справи, тільки окремі документи, в яких, зокрема, відсутні довідки з попередніх місць служби, відповідно до послужного списку, довідка про склад сім`ї, довідка про перевірку житлових умов, яку складає житлова комісія військової частини, довідки про участь (не участь) в приватизації, починаючи з 1992 року.
Також зазначено, що оформлена належним чином облікова справа разом з встановленими п. 4 розділу 4 Інструкції № 380 документами щодо виключення квартири з числа службового житла направляється до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування логістики Збройних Сил України для перевірки та внесення на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями. В свою чергу, розпорядженням начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 командиру військової частини НОМЕР_1 доведено рішення заступника Міністра оборони України №2551/3/5 від 04.11.2022 року та протокол Комісії з контролю №142 від 16.11.2022 року щодо вказаного питання.
Тобто, надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів констатує факт того, що поданий позивачем до військової частини НОМЕР_1 рапорт не було розглянуто належним чином, оскільки відповідного рішення за наслідком засідання житлової комісії про надання позивачу житлового приміщення для постійного проживання або про відмову у наданні відповідачем не було прийнято.
В свою чергу, колегія суддів зауважує, що саме житлова комісія, створена відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, до компетенції якої належить вирішення питання щодо виключення житла з числа службових, після отримання від позивача рапорту у відповідності до норм розділу ІІ Інструкції № 308 повинна була розглянути рапорт позивача та на засіданні житлової комісії прийняти відповідне рішення за наслідком його розгляду.
В свою чергу, лист військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2024 №5496 за підписом командира військової частини НОМЕР_1 та голови житлової комісії НОМЕР_1 є лише відповіддю на звернення та носить інформативний характер, однак не містить відомостей щодо прийнятого рішення стосовно розгляду означеного в рапорті питання.
Отже, оскільки під час розгляду справи підтверджується факт недотримання відповідачем - військовою частино НОМЕР_1 , процедури розгляду поданого позивачем рапорту з прийняттям відповідного рішення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 08.07.2024 про відновлення його облікової справи для отримання постійного житла та її передачі до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомир для подальшого прийняття рішень про виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службової.
Водночас, враховуючи відсутність прийнятого рішення житловою комісією військової частини НОМЕР_1 за наслідками розгляду рапорту позивача та подальшої процедури розгляду питання про погодження виключання житлового приміщення з числа службового, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною відмови та зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомир за встановленим порядком подати до Бердичівської міської ради Житомирської області клопотання про виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службової.
Крім того, щодо посилань суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 17.09.2024 у справі № 520/14989/23, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судове рішення у згаданій справі прийнято за різних фактичних обставин.
Так, у вказаній справі Верховний Суд встановив, що під час розгляду справи позивачем залучено копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29 вересня 2021 року №1859 про затвердження протоколу житлової комісії військової частини та надання для постійного проживання позивачу квартири за адресою: АДРЕСА_2 шляхом її виключення з числа службових, наявність якого вимагає встановлена пунктами 3-7 розділу VIІ Інструкції №380 процедура розгляду питання про погодження виключання житлового приміщення з числа службового.
Враховуючи вказане, рішення суду першої інстанції у вказаній частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є частково необґрунтованим, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати в частині з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки за результатами апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, заявлених до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомир, підстави для стягнення судового збору на користь позивача за рахунок Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомир відсутні.
Однак, враховуючи, що колегія суддів погодилась з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 , судові витрати у вигляді судового збору необхідно стягнути за рахунок військової частини НОМЕР_1 на користь позивача.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем сплачено судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 2422,40 коп (а.с.95 - квитанція №SQQL-1R7R-LQSE від 13.09.2024).
З урахуванням зазначеного вище колегія суддів приходить до висновку про стягнення судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1211,20 грн. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомир задовольнити частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року скасувати в частині визнання протиправною відмови та зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомир за встановленим порядком подати до Бердичівської міської ради Житомирської області клопотання про виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службової.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні вимог адміністративного позову.
В решті рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року залишити без змін.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 сплачений судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Смілянець Е. С.    Полотнянко Ю.П.