Справа 556/3235/25  
Номер провадження 2/556/152/2026  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И    

27.01.2026 року Володимирецький районний суд Рівненської області в складі: 
головуючої судді - Котик Л.О.,
при секретарі - Соловей Г.С.
розглянувши у  відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача – ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності. 
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_4 , підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-1 НОМЕР_1 .
Після смерті останнього відкрилась спадщина, що складається з житлового будинка надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з погосподарської книги с. Малі Телковичі від 29.08.2025 року №485 та технічним паспортом на будинок 03.05.2024 року.
ОСОБА_1 як спадкоємиця за закономом прийняла спадщину, оскільки фактично проживала із ОСОБА_4 на час смерті, однак нотаріус при відкритті спадкової справи бере до уваги лише відомості про зареєстроване місце проживання спадкоємця та спадкодавця за паспортними даними. У зв`язку з чим факт спільного проживання необхідно встановити у судовому порядку.
Після смерті спадкодавця було заведено спадкову справу №260/2025, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №82375964, що підтверджується довідкою №747/01-16 від 17.09.2025 р. про коло спадкоємців Володимирецької державної нотаріальної контори Рівненської області.
Оформити право власності на будинок не має можливості, оскільки відсутінй правовстановлюючий документ.
Факт проживання позивачки з батьком - ОСОБА_4 підтверджується такими обставинами: на час смерті батькові було 74 роки, він постійно хворів, мав хронічну серцево-судинну недостатність, що і стало причиною смерті (довідка про причину смерті №17 від 17.02 2025 року). Враховуючи стан здоров`я останнього та віддалення місця його проживання від лікарні, а також стан дороги до села Малі Телковичі, батько останнім часом проживав у ОСОБА_1 . Згідно виписки епікризу із медичної картки стаціонарного хворого №№937 ОСОБА_4 перебував у терапевтичному відділенні №1 Володимирецької БЛ з 04.02.2025 року по 10.02.2025 року Вона його доглядала, отримувала його пенсію, здійснювала всі витрати щодо його догляду.
ОСОБА_3 визначена відповідачем у даній справі. Однак, відповідачка не бажає оформляти свої спадкові права.
Враховуючи вище викладене, ОСОБА_1 змушена була звернутися до суду з даним позовом.
Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 27 жовтня 2025 року.
Ухвалою Володимимрецького районного суду Рівненської області 06 листопада 2025 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, в позовній заяві позивач просила про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього, серії НОМЕР_2 .
Факт родинних відносин між ОСОБА_5 та померлим ОСОБА_4 , підтверджується свідоцтвом про народження заявниці серія НОМЕР_3 де батьком записаний ОСОБА_4 .
Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складасться із житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Згідно погосподарської книги №5, особового рахунку № НОМЕР_4 за 2021-2025 роки. Будинок та погосподарські будівлі розташовані по АДРЕСА_1 рахуються за померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно довідки Володимирецької селищної ради Рівненської області від 29.08.20 року №487, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 був наступний склад сім`ї: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно після його смерті спадщину прийняла дружина останнього - ОСОБА_3 , яка не бажає оформляти свої спадкові права на спірне майно, саме тому вона визначена відповідачем у даній справі.
Відповідно до довідки Володимирецької державної нотаріальної контори про коло спадкоємців від 17.09.2025 року №747/01-16, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у Володимирецькій державній нотаріальній конторі Рівненської області заведена спадкова справа №260/2025 коло спадкоємців складається з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Згідно та технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , рахується за ОСОБА_6 .
Відповідно до роз`яснення №748/01-16 від 17 вересня 2025 року, виданого державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори Рівненської області, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями по  АДРЕСА_1 , після смерті батька  ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа.
Факт проживання з батьком - ОСОБА_4 позивачка ОСОБА_1 в позові вказує на слідуючі обставини: на час смерті батькові було 74 роки, він постійно хворів, мав хронічну серцево-судинну недостатність, що і стало причиною смерті (довідка про причину смерті №17 від 17.02 2025 року, видана лікарем КНП Володимирецький центр первинної медико-санітарної допомоги –Підвишенною О.С.). Враховуючи стан здоров`я батька – ОСОБА_4 та віддалення місця його проживання від лікарні, а також стан дороги до села Малі Телковичі, останній проживав у ОСОБА_1 . Згідно виписки епікризу із медичної картки стаціонарного хворого №№937 ОСОБА_4 перебував у терапевтичному відділенні №1 Володимирецької БЛ з 04.02.2025 року по 10.02.2025 року. ОСОБА_1 доглядала батька, отримувала його пенсію, здійснювала всі витрати щодо його догляду.
Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку, він не заявив про відмову від неї.
Згідно із ч.3 статті 12 Цивільного кодексу України особа може відмовитися від свого майнового права, а на підставі ч.2 ст.346 ЦК України підставою припинення права власності є відмова власника від права власності.
Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
З урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що факт спільного проживання ОСОБА_1 зі своїм батьком однією сім"єю на день смерті останнього, знайшов своє підтвердження. Встановлення даного факту є необхідним заявнику для реалізації його прав, в т.ч. права на спадщину. А тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що остання, постійно проживала однією сім"єю разом із своїм батьком ОСОБА_4 , на день його смерті, підлягає задоволенню. При цьому суд констатує, що вказаний факт ніким не оспорюється і не заперечується, будь-який спір в даному випадку відсутній.
Як зазначено у п.4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. №295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Таких документів спадкоємцем подано не було. Відповідно до п.4.18 глави 10 розділу 11 Порядку, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, дане питання вирішується в судовому порядку.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Статті 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Як вбачається зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Отже, позивач є власниками спадкового майна.
А як зазначено в ч. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Як вбачається зі змісту ст.177,178 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.
У відповідності до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1  наділений ознаками нерухомої речі та майна, як це вбачається зі змісту ст.ст.179,181,185,190 ЦК України, і в силу цього є об`єктом цивільних прав.
Отже, способом захисту прав та інтересів позивачки у даному випадку є визнання за нею права власності на спірне нерухоме майно.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_4 . 
Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивач не ставить.
Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.
А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 177, 178, 346, 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 30, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,- 

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , представник позивача – ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності, задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , фактично проживала з батьком ОСОБА_4 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнати за  ОСОБА_1  право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька -  ОСОБА_4 .
Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Котик Л.О.

Учасники провадження: 
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживаня – АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , 
Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання за адресою згідно відповіді ВОМІРМП УДМС України в Рівненській області – АДРЕСА_1 , РНОКПП 2014013725