ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

18 лютого 2026 року   місто Чернівці справа №723/5010/24
провадження №22-ц/822/367/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Височанської Н.К.,
суддів: Кулянди М.І., Перепелюк І.Б.
за участю секретаря судових засідань Факас А.В.
учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство КБ «Приватбанк», 
відповідач –  ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 грудня 2025 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, головуючий в суді першої інстанції суддя Бужора В.Т.,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту – АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Посилалося на те, що 01 жовтня 2023 року відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту.
01 жовтня 2023 року відповідач підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: 1. Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн. (п.9.2. Договору); 2. Тип кредитної карти: Картка «Віртуальна карта Універсальна UNIONPay»; 3. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.9.2. Договору); 4. Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.9.3 Договору); 5. Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.9.4. Договору); 6. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.9.4. Договору); 7. Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.9.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору).
Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. Використання OTP пароля в якості простого електронного підпису погоджено із відповідачем у Анкеті опитувальнику від 16 березня 2023 року, яка підписана відповідачем власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13 грудня 2019 року №151 “Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України”.
На підставі укладеного Договору відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії - 05/25, тип - «Віртуальна карта Універсальна UNIONPay», що підтверджується випискою по рахунку (додається до позовної заяви).
02 жовтня 2023 року о 10:03 відповідач зателефонувала на лінію підтримки Приватбанку з приводу шахрайських дій. В ході розмови вона повідомила про те, що до неї "...зателефонували цієї ночі і сказали натисніть один бо ваша карточка заблокована, я натиснула один. Дзвонили декілька разів, весь час треба було тиснути один. Хотіла зайти в Приват 24, в мене не получалося... Коли накінець зайшла в Приват 24 побачила що з кредитної карти знято 49600 грн. " На уточнюючі питання оператора про передачу будь-яких даних, наприклад PIN-код карткового рахунку, або можливо був перехід за якимись посиланнями - отримані негативні відповіді.
Далі було проведено аналіз входу в особистий кабінет Приват24. За даними Програмного комплексу (надалі ПК) "login monitoring", 01 жовтня 2023 року о 22:47, зафіксовано вхід в акаунт відповідача Приват24 з не типового для клієнтки пристрою: тип девайса - TABLET, модель ONEPLUS A5000|ONEPLUS (типовим для клієнтки є пристрій: тип девайса -PHONE, модель SM A105F|SAMSUNG).
Після чого, входи до акаунту Приват24 відповідача, чергувалися між типовим і не типовим пристроями. Так вхід з не типового пристрою здійснено о 22:53 і в останнє о 22:56 - за три хвилини до списання грошових коштів з карткового рахунку НОМЕР_1 , між цими входами було здійснено вхід о 22:54 з типового пристрою.
Геолокація типового для відповідача пристрою під час здійснення даної події, відповідає с.Дібровка, Чернівецького р-ну, Чернівецької обл.
За даними ПК SIMMON, геолокацію не типового для клієнта пристрою не встановлено. IP адреси не типового для відповідача пристрою відповідають: о 22:47 - м. Київ, о 22:53 - м. Дубно, Рівненська обл., о 22:56 - м.Одеса.
За даними ПК FINNUM, змін фінансового номеру телефону відповідача під час даної події не було.
Будь які заяви про втрату, крадіжку, перевипуск сім карти (фінансового номеру) від відповідача до Банку не надходило.
За даними ПК ZMNPIN, змін пін кодів по картковим рахункам відповідача під час даної події не було.
Будь які заяви про втрату, крадіжку і т.і. по карткам від відповідача до Банку відсутні.
За даними ПК "архів повідомлень", під час даної події за фінансовим номером відповідача здійснювалась комунікація по всім можливим каналам, а саме Багаторівневі IVR-опитування (дзвінок), Текстові повідомлення в SMS, Текстові повідомлення в Privat24-Channels (замість SMS), Текстові повідомлення в SMS, PUSH в Channels (Privat24). В тому числі, попередження про вхід в Приват 24 з не типового пристрою.
Додатково було перевірено інформацію в ПК "зелена адмінка" (інформація про зміну даних в Приват24) за 01 жовтня 2023 року о 22:53 було змінено пароль облікового запису акаунту відповідача в Приват-24, про що відповідач отримала повідомлення через Багаторівневі IVR-опитування.
Пароль змінено за допомогою карткового рахунку 4731219650932167. Картковий рахунок НОМЕР_2 відкрито 16 березня 2023 року відповідач ОСОБА_1 особисто. Будь яких заяв про втрату, крадіжку і т.і. по даному картковому рахунку від відповідача до Банку відсутні.
Аналізом даних по картковому рахунку НОМЕР_1 встановлено, що він відкритий в акаунті відповідача Приват24, 01 жовтня 2023 року з підписом документів за допомогою сгенерованого ключа SmartID о 22:49, про що відповідачу надійшло email повідомлення.
Виписка по картковому рахунку НОМЕР_1 за 01 жовтня 2023 року фіксує одну операцію - списання грошових коштів у сумі 1232,62 EUR о 22:59.
За даними ПК PAN Like, списання грошових коштів у сумі 49502,81 грн. (еквівлент 1232,62 евр. на момент даної події) відбувалося за допомогою POS терміналу 01080209 (власник Swap.gg_B.V. - інтернет магазин цифрових товарів) з ручним введенням даних карткового рахунку, без фізичної присутності карти.
Відповідачу було відправлено текстове повідомлення в Приват 24 про вимогу підтвердження операції, а також SMS повідомлення з вимогою про додаткове підтвердження операції.
Отримані дані службової перевірки, дають змогу стверджувати що по картковому рахунку відповідача ОСОБА_1 НОМЕР_1 проведена операція внаслідок компроментації відповідача власних фінансових даних (паролів і логінів до входу в Приват24, розголошення PIN-коду до карткового рахунку НОМЕР_2 ), операцій які відповідач здійснювала самостійно за вказівками невідомих, що їй телефонували, а також можливо здійснених самою відповідачкою операцій про які відповідач не повідомляє. Крім того, детальне дослідження даних по події, дозволило встановити наступне.
ОСОБА_1 звертається до Банку з заявою, де описує свою версію даної події ( скрін 1, скрін 2) . До заяви вона додає скрін вхідних дзвінків 01.10.2023 р. які з її слів, є дзвінками від шахраїв. Всього 9-ть дзвінків з 23:01до 23:26.
Разом з тим, зафіксовано що перший вхід у Приват 24 відповідача 01.10.2023 р. відбувся о 22:47:05 з типового для відповідача пристрою (геолокація - с. с.Дібровка, Чернівецького р-ну, Чернівецької обл., що географічно розташоване поруч з с.Косованка, яке вказане як фактична адреса відповідача). Через 30 сек, о 22:47:37 відбувається перший вхід в Приват24 з не типового пристрою. О 22:49 генерується ключ SmartID – цифровий підпис. О 22:59:16 відбувається випуск Digital карти НОМЕР_1 і о 22:59:54 списання грошових коштів.
Перший вхідний дзвінок зі слів ОСОБА_1 від третіх осіб зафіксовано о 23:01. Таким чином є підстави вважати, що дані по картковим рахункам відповідача, паролі та логіни до Приват24, були відомі третім особам до першого телефонного контакту з відповідачем 01.10.2023 р. о 23:01. Висновок – відповідач ОСОБА_1 скомпроментувала свої персональні дані до даної події.
Відповідач не повідомляє в своїх зверненнях до Банку про здійснення входу до Приват 24 01.10.2023 р. о 22:47, о 22:50 і о 22:54, хоча всі ці входи здійснено з типового для відповідача пристрою. У першому телефонному зверненні на лінію підтримки, відповідач наголосила про те що перший вхід у Приват24 здійснила в процесі спілкування з третіми особами. Також у відповідача відсутні будь-які реакції на повідомлення від Банку за різними каналами комунікації (смс, Приват24, багаторівневі опитування) про події у цей проміжок часу.
Відповідач ОСОБА_1 звернулась із заявою про шахрайство до правоохоронних органів, відкрито кримінальне провадження № 12023262150000505.
Вина банку в проведених операціях по картці – відсутня.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 21.07.2024 року має заборгованість — 63321.29 грн., яка складається з наступного: 49502.81 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 13818.48 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 01 жовтня 2023 року у розмірі 63321.29 грн., що складається із: 49502.81 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 13818.48 грн. - заборгованість за простроченими відсотками та судовий збір у розмірі 2422.40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 грудня 2025 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовлено.
Повний текст рішення складено 12 грудня 2025 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників
Не погоджуючись із вказаним рішення суду позивач АТ КБ «Приватбанк», інтереси якого представляє ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю, посилаючись на те, що рішення є таким що прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі наводить обставини та підстави для задоволення позову, які викладені в позовній заяві та додатково мотивує апеляційну скаргу тим, що як вбачається з виписок по рахункам, з картки було зроблено зняття грошових коштів 01 жовтня 2023 року.
Грошові кошти з картки були перераховані за допомогою POS терміналу 01080209 (власник Swap.gg_B.V. - інтернет магазин цифрових товарів) з ручним введенням даних карткового рахунку, без фізичною присутності карти.
Позивач зазначав, що за зверненням ОСОБА_1 . Банк провів відповідну перевірку всіх обставин спірної операції.
Відповідачу було відправлено текстове повідомлення в Приват 24 про вимогу підтвердження даної операції, а також СМС повідомлення з вимогою про додаткове підтвердження операції. Що не заперечується і самим відповідачем.
В ході проведеної перевірки встановлено, що 02 жовтня 2023 року о 10:03 ОСОБА_1 зателефонувала до Банку з приводу спірної операції. В ході розмови вона повідомила про те що до неї "...зателефонували цієї ночі і сказали натисніть один бо ваша карточка заблокована, дослівно: ”я натиснула один, дзвонили декілька разів, весь час треба було тиснути один. Хотіла зайти в Приват 24, в мене не получалося... Коли накінець зайшла в Приват 24 побачила що з кредитної карти знято 49600 грн. Цієї карти до цього не було, цієї ночі вона появилася..."
Відповідач в розмові вказує також, що сама зайшла в Приват 24.
За даними ПК login monitoring, 01 жовтня 2023 року о 22:47, зафіксовано вхід в акаунт клієнта Приват-24 з не типового для клієнтки пристрою: тип девайса - TABLET, модель ONEPLUS A5000|ONEPLUS (типовим для клієнтки є пристрій: тип девайса - PHONE, модель SM-A105F|SAMSUNG). Після чого, входи до акаунту Приват 24 клієнтки, чергувалися між типовим і не типовим пристроями. Так, вхід з не типового пристрою здійснено о 22:53 і в останнє о 22:56 - за три хвилини до списання грошових коштів з карткового рахунку НОМЕР_1 , утримувачка клієнтка, між цими входами було здійснено вхід о 22:54 з типового пристрою (додаток додано разом з клопотанням про долучення доказів).
Геолокація типового для клієнтки пристрою під час здійснення даної події, відповідає с.Дібровка, Чернівецького р-ну, Чернівецької обл.
За даними ПК SIMMON, геолокацію не типового для клієнта пристрою не встановлено. IP адреси не типового для клієнтки пристрою відповідають: о 22:47 - м.Київ, о 22:53 -м. Дубно, Рівненська обл., о 22:56 - м.Одеса.
За даними програмних комплексів змін фінансового номеру телефону ОСОБА_1 , змін пін кодів по картковим рахункам під час даної операції не було. Будь які заяви про втрату, крадіжку, перевипуск і т.і. відносно картки чи сім карти з фінансовим номером від відповідача до Банку відсутні.
За даними ПК архів повідомлень, під час даної події за фінансовим номером відповідача здійснювалась комунікація по всім можливим каналам, а саме Багаторівневі IVR- опитування, Текстові повідомлення в SMS, Текстові повідомлення в Privat24-Channels (замість SMS), ОСОБА_3 повідомлення в SMS, PUSH в Channels (Privat24). В тому числі, попередження про вхід в Приват 24 з не типового пристрою (додаток додано разом з клопотанням про долучення доказів).
За даними ПК зелена адмінка 01 жовтня 2023 року о 22:53 було змінено пароль облікового запису акаунту клієнтки в Приват-24, про що клієнтка отримала повідомлення через Багаторівневі IVR-опитування. Пароль змінено за допомогою карткового рахунку 4731219650932167. Картковий рахунок НОМЕР_2 відкрито 16 березня 2023 року ОСОБА_1 особисто 
Картковий рахунок НОМЕР_1 відкрито в акаунті відповідача Приват-24, 01 жовтня 2023 року з підписом документів за допомогою згенерованого ключа SmartID о 22:49, тобто на протязі двох хвилин після першого входу до Приват-24 клієнта з не типового для клієнта пристрою о 22:47, про що ОСОБА_1 надійшло e-mail повідомлення. Картковий рахунок відкрито, як Digital карта (віртуальна картка) з кредитним лімітом 50000 грн. Фізичний носій даного карткового рахунку відсутній.
Виписка по картковому рахунку НОМЕР_1 за 01 жовтня 2023 року фіксує одну операцію - списання грошових коштів у сумі 1232,62 EUR о 22:59 год.
За даними ПК PAN Like, списання грошових коштів у сумі 49502,81 грн. (еквівлент 1232,62 евр. на момент даної події) відбувалося за допомогою POS терміналу 01080209 (власник Swap.gg_B.V. - інтернет магазин цифрових товарів) з ручним введенням даних карткового рахунку, без фізичною присутності карти.
Клієнтці було відправлено текстове повідомлення в Приват 24 про вимогу підтвердження операції, а також SMS повідомлення з вимогою про додаткове підтвердження операції. (додатки додано разом з клопотанням про долучення доказів).
В самих повідомленнях є застереження щодо не передавання кодів, які надіслані в повідомленні нікому.
Кінцево проведена перевірка вказує, що вчинена операція, яку відповідач рахує спірною, є наслідком компрометації клієнткою власних фінансових даних (паролів і логінів до входу в програмні комплекси, розголошення пін коду до карткового рахунку НОМЕР_2 (надання доступу), операцій які клієнтка здійснювала самостійно за вказівками невідомих що їй телефонували, а також можливо здійснених самою клієнткою операцій про які клієнтка не повідомляє.
Крім того, детальне дослідження даних по події, дозволило встановити, що ОСОБА_1 звертається до Банку з заявою, де описує свою версію даної події, яка аналогічно описана у відзиві на позов, та додає скрін вхідних дзвінків 01 жовтня 2023 року які з її слів, є дзвінками від шахраїв. Всього 9-ть дзвінків з 23:01 до 23:26.
Разом з тим, зафіксовано, що перший вхід у Приват 24 клієнтки 01 жовтня 2023 року відбувся о 22:47:05 з типового (той апарат, який завжди використовує відповідач) для відповідача пристрою (геолокація - с. с.Дібровка, Чернівецького р-ну, Чернівецької обл., що географічно розташоване поруч з с. Косованка, яке вказане як фактична адреса в ЄКБ клієнтки). Через 30 сек, о 22:47:37 відбувається перший вхід у Приват24 з не типового пристрою. О 22:49 генерується ключ SmartID за допомогою якого о 22:50 підписана довідка електронна (Фонд гарантування вкладів фізичних осіб), (додаток додано разом з клопотанням про долучення доказів).
Таким чином, ОСОБА_1 01 жовтня 2023 року в 23:53 отримала на свій телефон перше СМС повідомлення, що в її акаунт зайшли з нетипового пристрою і могла відмінити цей вхід, однак цього не зробила.
Відповідач не заперечує, що бачила повідомлення від Банку та читала їх.
Списання коштів відбулося в 23:59, тобто через 6 хвилин, як відповідач отримала повідомлення про вхід в її Приват 24 не з її пристрою, який не відмінила, хоча мала таку можливість.
Останній вхід у Приват 24 фіксується о 22:56 год. надалі відбуваються наступні події. О 22:57 у Приват 24 генерується заява про закриття карткового рахунку 6262963000216316, про що відповідач отримує Текстові повідомлення в Privat24-Channels (замість SMS). О 22:59:16 відбувається випуск Digital карти 6262963000216324 і о 22:59:54 списання грошових коштів.
Перший вхідний дзвінок до клієнтки від шахраїв зафіксовано о 23:01. Таким чином є всі підстави вважати, що дані по картковим рахункам клієнтки, паролі та логіни до Приват 24, були відомі третім особам до першого телефонного контакту з клієнткою 01 жовтня 2023 року о 23:01. Висновок - клієнтка ОСОБА_1 скомпроментувала свої фінансові до даної події.
Клієнтка не повідомляє в своїх зверненнях до Банку про здійснення входу до
Приват 24 – 01 жовтня 2023 року о 22:47, о 22:50 і о 22:54, хоча всі ці входи здійснено з типового для неї пристрою. У першому телефонному зверненні на лінію підтримки, ОСОБА_1 наголошує про те, що перший вхід у Приват 24 здійснила в процесі спілкування з шахраями. Також у клієнтки відсутні будь-які реакції на повідомлення від Банку за різними каналами комунікації (смс, Приват 24, багаторівневі опитування) про події у цей проміжок часу.
Таким чином, виникає питання чи типовий для клієнтки пристрій контролювався клієнткою у цей час, про що від клієнтки відсутні будь-які заяви.
Не надано відповідачем доказів, про те, що номер телефону з якого їй зателефонували має відношення до позивача. Більше того, в жодної із наданих відповідачем документах, в тому числі документах кримінального провадження не вказаний номер телефону з якого отримала дзвінок відповідач.
Отже, за відсутності встановленої вини третіх осіб, презюмується використання фінансового інструменту третіми особами за згодою Позивача наданою в тій чи іншій формі.
Позивач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» на службу цілодобової підтримки користувачів послуг банку «3700» вже після настання моменту валютування, а саме на наступний день після проведення спірних операцій (02 жовтня 2023 року (запис розмови додано до клопотання) з приводу шахрайських дій, що явно не підпадає під термін “негайності”, а тому строки, встановлені п. 140 ‘’Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів’’ для вчинення дій з відкликання переказу, пропущені ініціатором переказу - відповідачем.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , інтереси якої представляє адвокат Котович Ю.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Вказала, що твердження апелянта про те що відповідач імовірно передавала третім особам, відомі тільки їй як власнику паролі та логіни не відповідають дійсності та є припущеннями, які не ґрунтуються на доказах.
Висновки позивача про те, що ОСОБА_1 скомпрометувала свої фінансові дані, допустила виток персональних даних, що і стало причиною втрати банком коштів в сумі 49502,81 грн. є безпідставними.
Безпосередньо номеру телефону з якого поступали дзвінки 01 жовтня 2023 року, відповідач не з`ясовувала, оскільки всі дізнавальні та пошукові процедури проводила поліція, яка має на це відповідні повноваження. Наголошує, що ОСОБА_1 взагалі не орієнтується в технічних питаннях та банківських процедурах і використовує свій телефон виключно для телефонного зв`язку.
Позивач не заперечує той факт, що керування банківськими кредитними коштами та їх направлення на рахунок онлайн магазину на придбання цифрових товарів відбувалось з нетипового пристрою відповідача, не за місцем її проживання, а з іншого регіону України. Позивач не заперечував, що відповідач вказані кошти не отримувала, ними не користувалась та не розпоряджалась.
З витягу з ЄДР, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що кримінальне правопорушення заяву щодо якого було подано ОСОБА_1 01 жовтня 2023 року було кваліфіковано за ст. 190 ч. 4 КК України.
Отже, належними, допустимими та достатніми доказами доведено той факт, що відносно ОСОБА_1 було вчинено шахрайство шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Винних осіб досі не встановлено і не притягнуто до відповідальності, але встановлено, що банківськими коштами заволоділи треті особи, а не ОСОБА_1 , яку обманули та довірою якої зловживали ці треті особи.
Всі дії які були допущені нею 01 жовтня 2023 року за вказаних обставин, були обумовлені протиправними діями шахраїв відносно неї і не можуть ставитись їй в провину. ОСОБА_1 визнано потерпілою від вказаного кримінального правопорушення, постанова про визнання потерпілою знаходиться в матеріалах справи.
Таким чином, ОСОБА_1 не може нести відповідальності, в тому числі фінансової, за такі дії третіх осіб і не повинна відшкодовувати банку збитки нанесені третіми особами, які ввели її в оману. 
Саме Приватбанк створює банківський продукт, ним створена вся систему онлайнбанкінгу і тому перекладати відповідальність за неналежний захист такого банківського інструменту на споживача, за відсутності доказів його протиправної поведінки та з урахуванням норм закону України про “Захист прав споживачів” є неприпустимим.
Щодо тверджень апелянта про несвоєчасне повідомлення банка про протиправні дії, звертає увагу, що свідок ОСОБА_1 повідомила суд, про те, що діючи під впливом обману та отримуючи повідомлення, як вона думала, від банку, сприймала їх за законну процедуру розблокування своєї картки банком і відповідно не телефонувала в банк в той момент, вважаючи, що відносно неї триває законна банківська процедура розблокування її банківської картки. Наведені обставини доведено показами ОСОБА_1 в якості свідка та документами з кримінального провадження.
Тому, твердження банку про те, що отримуючи повідомлення відповідач мала можливість і повинна була зателефонувати в банк і перешкодити шахраям є безпідставними. 
Щодо повідомлення банку про подію з запізненням, то з матеріалів справи очевидно вбачається, що після того як тільки ОСОБА_1 усвідомила, що відносно неї було вчинено протиправні дії, вона одразу вночі почала телефонувати банку, що також відображено в її письмових поясненнях поліції. Лише коли відповідач не змогла зв`язатись із банком, що є звичайним явищем не тільки вночі, а навіть вдень, коли клієнти, які намагаються зв`язатися із АТ КБ “ПРИВАТБАНК” вимушені слухати музику по пів години очікуючи з`єднання з оператором, ОСОБА_1 одразу вночі викликала поліцію. Але, навіть таку миттєву реакцію на шахрайство, апелянт вважає несвоєчасним повідомленням.
Повторно звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 , до 01 жовтня 2023 року, не володіла та не користувалась кредитною банківською картою, не ініціювала її випуск і відповідно не підписувала кредитного договору із банком. До 01 жовтня 2023 року, правовідносини сторін стосувались надання банківських послуг які полягають у використанні та обслуговуванні дебетової банківської карти для виплат на яку ОСОБА_1 отримувала заробітну плату і випуск якої також було ініційовано її роботодавцем, а не нею. Тому, посилання апелянта на норми ст.614 ЦК України є необґрунтованими.
Апелянт в скарзі також послався на висновки Верховного суду у постановах від 18 січня 2023 року № 686/17744/21; від 23 лютого 2022 року № 686/12096/18; від 07.12.2020 року по справі № 182/5175/16 - ц; від 17 липня 2019 року у справі № 564/678/15-ц. Однак, наведені вище висновки Верховного суду стосуються інших, а не аналогічних правовідносин, за яких клієнти банку, користувачі та власники кредитної банківської карти, ігнорували незаконні списання коштів з цієї кредитної карти, несвоєчасно повідомляли про них банк та розголошували свої персональні дані, тому, вважає, що такі висновки не підлягають до застосування до спірних правовідносин.
Судом першої інстанції до спірних правовідносин, що виникли між сторонами, було правильно застосовано норми матеріального права.

Мотивувальна частина

Межі розгляду справи
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Щодо заявленого клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи
АТ КБ «Приватбанк» 09 січня 2026 року звернулося до апеляційного суду із клопотанням про долучення доказів до матеріалів справи.
В поданому клопотанні вказувало, що в суді першої інстанції представник позивача не міг надати дані докази з технічних причин.
Відповідач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Котович Ю.В. в поданому відзиві на апеляційну скаргу вказала, що апелянт не навів обґрунтованих підстав та не надав жодних доказів поважності причин та неможливості подання ним вказаних документів суду першої інстанції. Формальне посилання на наявність у позивача технічних причин невідомого змісту і характеру, які ніби-то перешкодили йому подати дані документи на стадії розгляду справи судом першої інстанції є безпідставним та необґрунтованим.
Суд оглянувши матеріали справи, вважає, що вказане клопотання заявника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.1 ст.83 ЦПК України).
В силу ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
За приписами ч.1-3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що встановлено вимогою ч.2 ст.77 ЦПК України.
Крім того, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).
Зазначене свідчить про те, що суд апеляційної інстанції наділений відповідними повноваженнями, які дозволяють йому усунути порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, зокрема щодо реалізації принципу змагальності у цивільному процесі, доказування сторонами тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.
Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.
Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №145/474/17.
Звертаючись з даним клопотанням до суду апеляційної інстанції, апелянт не навів обґрунтованих доводів неможливості подання вказаних доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання заявника про прилучення доказів.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 навесні 2023 року оформила в АТ КБ «Приватбанк» кредитну банківську карту № НОМЕР_3 під назвою, - Золота «Універсальна» строком дії до 08/26 року на яку отримала кредит на споживчі цілі в сумі 30000 гривень, який повернула через декілька місяців своєчасно та в повному обсязі.
Після повного погашення кредиту, відповідач одразу закрила кредитну карту за № НОМЕР_3 , в додатку Приват 24 у відповідача була лише одна її карта, - карта для виплат за № НОМЕР_2 , строком дії до 05/27 за якою не можливо було отримати кредит.
01 жовтня 2023 року біля 23.00 год., на телефон відповідача було здійснено дзвінки, в яких від імені Приватбанку, повідомлено, що її банківську карту заблоковано і відповідач, щоб підтвердити свою особу і розблокувати таким чином карту повинна була натиснути кнопку з цифрою «1» на телефоні. Відповідач сприйняла дзвінок як дзвінок від Приватбанку, злякавшись, що заблоковано її банківську карту, а там знаходяться всі її гроші і виконала вказівки особи, натискаючи на кнопку телефону з цифрою «1».
Пізніше відповідачу вдалось зайти в додаток “Приват 24”, в якому вона побачила нову кредитну карту за № НОМЕР_1 з кредитним лімітом 50 000 гривень та заборгованістю в сумі 49502,81 гривень.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам, визначеним в ст.263 ЦПК України.
Відмовляючи в позові, суд першої інстанції прийшов до висновку, що АТ КБ "Приватбанк" не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що відповідач як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей за кредитною карткою, її особового рахунку, акаунту чи додатку Приват24, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції. Оскільки, не доведено волевиявлення відповідача на випуск кредитної карти з кредитним лімітом та перерахування коштів 01.10.2023 року у розмірі 49502,81 грн. то і проценти як плата за користування цими коштами у розмірі 13818,48 грн. не повинні стягуватися, з огляду на те, що відповідач кредитними коштами не користувалася.
Згідно відповіді поліції від 18 лютого 2025 року на запит адвоката, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023262150000505 триває.
Отож, позивач не довів, що відповідач, сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції.
Відповідач виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, одразу звернулася до правоохоронних органів та повідомила про цей факт банк. Списання грошових коштів з карти № НОМЕР_1 відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.
У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (стаття 1073 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Відповідно до правил ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Абзацом 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.
Згідно із п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.
Згідно із ст. 7, п. п. 38.1, 38.4 ст. 38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійснення розрахункових операцій за допомогою платіжних інструментів та створення системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання.
Із положень п. 39.2 ст. 39 цього Закону вбачається, що при проведенні переказу його суб`єкти мають здійснювати в межах своїх повноважень захист відповідної інформації від несанкціонованого доступу до інформації; несанкціонованих змін інформації; несанкціонованих операцій з компонентами платіжних систем.
Пунктом 39.4. ст. 39 Закону встановлено, що працівники суб`єктів переказу повинні виконувати вимоги щодо захисту інформації при здійсненні переказів, зберігати банківську таємницю та підтримувати конфіденційність інформації, що використовується в системі захисту цієї інформації.
Пунктами 1.15, 1.23, 1.24, 1.32 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначені умови, за яких рух коштів вважається неналежним (неправомірним) переказом, а саме: ініціатором такого переказу має бути особа, яка не є платником, тобто якій не належить рахунок, з якого ініціюється платіж (неналежний платник), а кошти мають бути списані з рахунку неналежного платника помилково або неправомірно та зараховані на рахунок неналежного отримувача, тобто особи, яка не має законних підстав на одержання переказу.
Ініціювання переказу коштів може, в тому числі, здійснюватися шляхом використання держателем електронного платіжного засобу, тобто платіжної картки (стаття 21 вказаного Закону).
Відповідно до ст. ст. 29, 30, 31, 53 Закону України «Про платіжні послуги» за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок клієнта грошові кошти, що йому надходять, здійснювати перерахування і видачу відповідних сум та проводити інші операцій за рахунком виключно на підставі розпорядження (згоди) клієнта. У разі виникнення неоднозначного тлумачення прав та обов`язків сторони за договором за участю користувача платіжних послуг такі права та обов`язки тлумачаться на користь такого користувача (ч. 3 ст. 29 Закону).
На підставі ч. 12 ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги» банк несе відповідальність за здійснення платіжних операцій без згоди клієнта. У разі якщо таке списання відбулося, банки повинні за першою вимогою та за власний кошт повернути клієнту суму платіжної операції, проведеної без його згоди.
Апеляційним судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що  ОСОБА_1 являється клієнтом АТ КБ «Приватбанк». 
На час виникнення спірних правовідносин  ОСОБА_1 користувалась однією карткою даного банку – карткою для виплат за № НОМЕР_2 , строком дії до 05/27 на яку надходила заробітна плата та за якою не можливо було отримати кредит.
01 жовтня 2023 року біля 23.00 год., на телефон відповідачки було здійснено дзвінки, в яких від імені Приватбанку, повідомлено, що її банківську карту заблоковано і відповідач, щоб підтвердити свою особу і розблокувати таким чином карту повинна була натиснути кнопку з цифрою «1» на телефоні. Відповідач сприйняла дзвінок як дзвінок від Приватбанку, злякавшись, що заблоковано її банківську карту, а там знаходяться всі її гроші і виконала вказівки особи, натискаючи на кнопку телефону з цифрою «1».
Пізніше відповідачу вдалось зайти в додаток “Приват 24”, в якому вона побачила нову кредитну карту за № НОМЕР_1 з кредитним лімітом 50 000 гривень та заборгованістю в сумі 49502,81 гривень.
Таким чином, невідомими особами від імені відповідача було ініційовано випуск нової віртуальної кредитної карти за № НОМЕР_1 , строком дії до 05/25, відкрито кредитний ліміт в розмірі 50 000 гривень та перераховано з цієї карти 49502,81 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот дві) гривень кредитних коштів, які було використано на придбання цифрових ігрових товарів Swap. gg. B.V., що доводиться наданою суду відповідачем випискою по рахунку.
Того ж вечора відповідач зателефонувала в поліцію, яка приїхала вночі та відібрала в неї заяву про вчинене відносно неї правопорушення, а вже зранку вона пішла в банк та повідомила про те, що сталось.
В рамках розслідування даного кримінального провадження за №12023262150000505 правоохоронцями згідно ухвали Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2023 року було отримано доступ до документів АТ Приватбанк, що становлять банківську таємницю, в саме копії роздруківок руху коштів по картці № НОМЕР_1 за період з 01 жовтня 2023 року по 02 жовтня 2023 року та інформацію про IP – адреси через яку здійснювався вхід в особистий кабінет відповідача в додатку “Приват24”.
Згідно протоколу огляду речей і документів від 15 грудня 2023 року, підписаного старшим слідчим слідчого відділу поліції Гладчуком А.В. огляду підлягав оптичний диск з написами Х00026467 від 29 листопада 2023 року вх. 11983266, CVHO наявна роздруківка по руху коштів на банківській картці АТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 за період часу з 01 жовтня 2023 року по 02 жовтня 2023 року на 1 аркуші, вилучені в АТ «ПРИВАТБАНК». Згідно даної виписки з банківської картки 01 жовтня 2023 року о 22:59 було здійснено оплату у вигляді «цифрові товари Swap. gg. B.V.» в сумі 1232,62 євро, що по курсу банку становило без комісії 49502,81 грн.
Вказані операції були здійснені за допомогою терміналу. Також на вказаному оптичному диску наявна інформація про вхід в додаток “Приват 24” за період часу з 01 жовтня 2023 року по 02 жовтня 2023 року із зазначенням IP – адреси через яку здійснювався вхід у вказаний додаток та здійснювалось підтвердження банківських операцій на одному аркуші. Відповідно до вказаної інформації в додаток “Приват 24” до якого прив`язаний рахунок №6262963000216324 в момент здійснення платежу здійснювався вхід виключно через IP – адрес 85.238.106.86 та із застосуванням вказаного IP – адресу було переказано грошові кошти в сумі 1232,62 Євро.
Згідно із даними, які містяться у вільному доступі, а саме із застосуванням можливостей інтернет - ресурсу https://iplocation.io/ip було встановлено географічні координати IP – адресу 85.238.106.86, а саме населений пункт Одеса Одеська область із географічними координатами 462837.9 304357.0. В подальшому за допомогою інтернет ресурсу Google Maps було встановлено місцезнаходження вказаних координат, а саме вулиця Троїцька, 54-60 м. Одеса.
Отже, вказаним протоколом було доведено правдивість повідомлення відповідача та встановлено, що кредитні кошти в сумі 49502,81 грн. дійсно було використано не відповідачем, невідомими особами, які знаходились в м. Одеса.
Наведені вище обставини, доведено належними та допустимими доказами, документами, належними чином засвічені копії яких містяться в матеріалах справи, а саме: паспортом, довідкою з місця роботи та характеристикою ОСОБА_1 , випискою по рахунку від 02 жовтня 2023 року, скріншотом з додатку “Приват 24” відповідача, скріншотом з електронними повідомленнями, письмовими зверненнями відповідача до АТ “Приватбанк”, витягом з ЄДР № 12023262150000505, ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2023 року про тимчасовий доступ до документів, протоколу огляду речей і документів від 15 грудня 2023 року, тощо.
Грошові кошти в розмірі 49502,81 грн, які банк вимагає стягнути з відповідачем не отримувались та не витрачались відповідачем і вона не брала на себе зобов`язань щодо їх повернення банку, а тому посилання позивача на норми ст. ст. 526, 527, 530, 610, 629, 1054 ЦК України є необґрунтованими.
З банківської виписки по рахунку, на яку посилається позивач вбачається, що окрім перерахунку коштів на цифрові товари в сумі 1232 євро більше по рахунку ніяких операцій не відбувалось.
Відповідно до п. 29 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29 липня 2022 року, умови договору не повинні містити вимоги про безумовну відповідальність користувача за неналежну платіжну операцію, за винятком, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації, розголошення ПІНу/ індивідуальної облікової інформації або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію з використанням платіжного інструменту.
Згідно пункту 138 розділу VII Положення № 164 Емітент зобов`язаний:
1) забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна іншим сторонам, крім користувача (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення);
2) зберігати інформацію, надану користувачем для здійснення контактів із ним, протягом строку дії договору;
3) забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання платіжного інструменту після отримання такого повідомлення;
4) забезпечити користувачу можливість у будь-який час повідомити емітента про потребу розблокування або заміни (перевипуску) платіжного інструменту;
5) повідомляти користувача про виконання операцій з використанням платіжного інструменту;
6) реєструвати та протягом строку, передбаченого нормативно-правовими актами Національного банку, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування емітентом користувача та користувачем емітента, надавати користувачу таку інформацію за його письмовим зверненням. Емітент зобов`язаний зазначити дату і час одержання повідомлення користувача про втрату платіжного інструменту під час реєстрації повідомлення.
Відповідно до пункту 136 розділу VII Положення № 164 користувач зобов`язаний зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.
Згідно пункту 140 розділу VII Положення № 164, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача.
У відповідності до пункту 146 розділу VII Положення № 164 власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Отже, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.
Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.
Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі №501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі №577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі №759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22, від 06 вересня 2023 року у справі №686/30030/21.
У постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.
Оцінюючи доводи позивача, колегією апеляційного суду взято до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно банку.
Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, колегія апеляційного суду виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.
В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. 
Відповідачка покликається на те, що в період вчинення шахрайських дій не користувалась застосунком Приват24 для відкриття кредитної картки, не підписувала електронний договір про відкриття кредитної картки, паролі та секретні коди не втрачала, нікому не повідомляла. До АТ КБ «ПриватБанк» з приводу блокування банківських операцій звернулась одразу як тільки їй стало відомо про вчинення шахрайських дій.
Позивач вказує, що ідентифікація клієнта відбулась шляхом телефонного дзвінка клієнту, проте АТ КБ «ПриватБанк» не підтверджено належними і допустимими доказами, яким саме чином клієнта було ідентифіковано, відкрито кредитну картку, збільшено кредитний ліміт, а також не наведено обставин, які би безспірно доводили, що відповідач, як користувач платіжної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей для відкриття платіжної картки, акаунту чи додатку Приват24, незаконному використанню номеру платіжної карти, CVV коду та терміну дії чи іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції.
Колегія апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що банк у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не довів того, що ОСОБА_1 втрачала та/або сприяла незаконному використанню фінансового номеру, персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а також не довів вину відповідачки у вказаних операціях, зокрема, щодо вчинення відповідачкою будь-яких розпоряджень на відкриття кредитної картки, підписання електронного договору та списання грошових коштів в електронному вигляді з використанням електронної системи «Приват24», чи за допомогою свого фінансового телефону. 
Відповідачка здійснила всі визначені заходи, які передбачені в даному випадку щодо доведення своєї невинуватості у здійсненні зазначених дій, а отже, не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Аналізуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачка своїми діями чи бездіяльністю не сприяла розголошенню особистих даних, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, третіх осіб на вчинення таких дій не уповноважувала, після виявлення шахрайських дій звернулася із заявою до поліції та повідомила про це банк.
Відтак, ухвалюючи рішення у даній справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, і надавши їм належну оцінку й дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Решта доводів апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції, та зводяться до власного тлумачення позивачем діючого законодавства.
Будь-яких інших доводів, які б могли вплинути на суть ухваленого у справі судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» – залишити без задоволення.
Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 грудня 2025 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено судом 18 лютого 2026 року.
Суддя-доповідач: Н.К. Височанська
Судді: М.І. Кулянда
І.Б. Перепелюк