ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
02 квітня 2026 року 	Справа № 280/747/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого Лазаренка М.С., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
28.01.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Міністерства оборони України (далі по тексту - відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, прийняте у формі Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 18.07.2025 №68/в (пункт 9), в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги з доданими до неї документами, призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка, солдата ОСОБА_2 , внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка є дружиною загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , який проходив військову службу у Військовій частини НОМЕР_1 . Смерть настала 11.03.2025 на території тимчасового розташування військової частини внаслідок гострої серцево-судинної недостатності та кардіміопатії неуточненої в стабілізаційному пункті лазарету військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 під час проходження військової служби. Для отримання виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відповідною заявою, яку було надіслано до Міністерства оборони України. За результатом розгляду Міністерство оборони України відмовило у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з виявленням в крові ОСОБА_2 під час судово-токсикологічного дослідження етилового спирту в концентрації 0,35 ‰, на підставі ст.16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З такими висновками позивач не погоджується, просить суд задовольнити позовні вимоги.
30.01.2026 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 280/747/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Міністерством оборони України позов не визнано. У письмовому відзиві, який надійшов до суду 16.02.2026 за вх.№8283 посилається на те, що за наявними документами під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт концентрації 0,35%. Відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. Відповідно до пункту "а" 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення. Тобто, пункт «а» статті 16-4 Закону № 2011-XII встановлює імперативну норму, згідно з якою призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення. Зазначає, що Комісія Міністерства оборони України, розглядаючи заяву про призначення одноразової грошової допомоги, зобов`язана в межах своїх повноважень встановити, чи не є смерть наслідком саме факту вчинення правопорушення, оцінюючи для цього всі наявні докази. В свою чергу, вчинення правопорушення – це об`єктивний факт, діяння особи, що порушує норми права. Наявність чи відсутність складених документів щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності не є тотожнім з вчиненням правопорушення. Крім того, адміністративне провадження підлягає закриттю у зв`язку зі смертю особи, яка вчинила правопорушення, що робить винесення постанови процесуально неможливим. Просить залишити позовні вимоги до Міністерства оборони України без задоволення.
Ухвалою суду від 10.03.2026 у військової частини НОМЕР_1 витребувано докази у справі. Встановлено строк їх подання до 23.03.2026.
У встановлений судом строк військовою частиною НОМЕР_1 витребуваних доказів не надано, про причини їх неподання не повідомлено.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними доказами.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Лазаренка М.С. у щорічній відпустці з 23.03.2026 по 01.04.2026, розгляд справи здійснюється у перший робочий день.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є дружиною загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , який проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно акту проведення службового розслідування по факту смерті солдата ОСОБА_2 від 28.10.2023 №5612, складеного військовою частиною НОМЕР_1 , 11.03.2023 о 20.00 стан здоров`я ОСОБА_2 різко погіршився. У зв`язку з цим о 20.10 черговий екіпаж медичної служби військової частини НОМЕР_1 провів огляд ОСОБА_2 та терміново розпочав виконувати реанімаційні дії. О 21.00 ОСОБА_2 транспортом медичної служби було доставлено до стабілізаційного пункту військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 . Однак реанімаційні дії не надали позитивного результату, о 21.20 лікарями стабілізаційного пункту військової частини НОМЕР_2 було зафіксовано факт смерті ОСОБА_2 .
Згідно лікарського свідоцтва про смерть №86 від 14.03.2023 смерть ОСОБА_2 настала 11.03.2023 на території тимчасового розташування військової частини внаслідок гострої серцево-судинної недостатності та кардіміопатії неуточненої, що також підтверджується довідкою про причину смерті №86 від 14.03.2023.
За фактом смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 в провадженні СВ ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження за №12023041540000145 від 12.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, з додатковою відміткою до кваліфікації «природна смерть». 
18.03.2023 у кримінальному провадженні №12023041540000145 прийнято рішення про закриття на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2023 №86 солдата ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу у зв`язку зі смертю, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проходження військової служби.
Згідно витягу з протоколу засідання 20 Регіональної військово-лікарської комісії №1055 від 15.03.2024 захворювання солдата ОСОБА_2 "Гостра серцево-судинна недостатність. Кардіміопатія неуточнена", послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
Згідно з листом Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи Синельниківського районного відділення від 10.05.2024 №71 судово-медичною експертизою встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала від кардіміопатії неуточненого генезу на тлі гіпертрофії та дистрофії міокарду, патологічний перебіг якої ускладнився розвитком гострої серцево-судинної недостатності, що і з`явилося безпосередньою причиною смерті. За результатами судово-токсикологічного дослідження крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 0,35 ‰. Не виявлені: метиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти (Акт №6837 від 31.03.2023). Що стосовно живої особи може відповідати незначному впливу алкоголю на організм або природному фоновому вмісту спирту в організмі (копія листа додається, оригінал знаходиться у позивача). На момент проведення експертизи трупу в морзі, в постанові слідчого питання щодо наявності в організмі ОСОБА_2 наркотичних чи токсичних речовин не ставилися, тому відповідне судово-токсикологічне дослідження не проводилося.
Позивачем було подано до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про виплату одноразової грошової допомоги як члену сім`ї (дружині) загиблого (померлого) військовослужбовця ОСОБА_2 під час проходження військової служби.
Згідно із пунктом 9 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 18.07.2025 № 68/в, затвердженого заступником Міністра оборони України 23.07.2025, за результатами розгляду заяви дружини померлого внаслідок захворювання під час проходження військової служби солдата ОСОБА_2 , комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. Підставою стало наявність виявленого під час проведення судово-токсикологічного дослідження крові ОСОБА_2 етилового спирту в концентрації 0,35 ‰. Відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. Згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння.
Вважаючи протиправним протокол комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплати від 18.07.2025 № 68/в, в частині, що стосується відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із статтею 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідно до пункту 1, підпункту 1 пунктів 2, 3 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Згідно із пунктом 1 статті 16-1 Закону № 2011-XII, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
Згідно із пунктом 4 статті 16-1 Закону № 2011-XII, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Відповідно до підпункту а) пункту 1, пункту 3 статті 16-2 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 
750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Згідно з пунктами 1, 6, 8 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами І-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплати здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону .
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством Оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та првоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві – резервістами.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Водночас статтею 16-4 Закону №2011-XII визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються - якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення,
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІ1).
Так, на виконання Закону №2011-Х1І Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (а перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25.12.2( (далі - Порядок №975).
Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідні (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служб військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, є смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Пунктом 4 Порядку №975 визначено, одноразова грошова допомога призначається у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служб внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнень військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвана на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настав під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Відповідно до пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Члени сім і та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці – відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Пунктами 15, 19 Порядку №975 визначено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:
вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби є адміністративним правопорушенням.
У контексті викладених норм слід зауважити, що виплата одноразової грошової допомоги не призначається, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним певних активних дій у такому стані, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
Спірні відносини між учасниками даної справи виникли у зв`язку із отриманою відмовою у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю її сина, підставою для прийняття якої слугував факт виявлення в крові ОСОБА_2 етилового спирту в концентрації 0,35‰, що підтверджено листом Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи Синельниківського районного відділення від 10.05.2024 №71.
Відповідно до змісту акта службового розслідування від 28.10.2023, проведеного за фактом смерті ОСОБА_2 , встановлено, що смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті хвороби, а саме гострої серцево-судинної недостатності та кардіміопатії неуточненої.
Матеріали справи не містять одних відомостей, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок вчинення ним неправомірних дій, зокрема перебування у стані алкогольного сп`яніння під час виконання ним обов`язків військової служби, або розпивання алкогольних напоїв на території військової частини. Тобто, наслідком смерті ОСОБА_2 не стало знаходження в крові етилового спирту у кількості 0,35‰.
У той час, будь які дані притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-20 КУпАП до 11.03.2023, тобто до його загибелі (смерті), в матеріалах, зокрема в акті службового розслідування чи інших документах, у тому числі оскаржуваному рішенні, відсутні.
Окрім того, повноваження щодо наявності складу адміністративного правопорушення в діях будь-якої особи та притягнення до адміністративної відповідальності не належить до повноважень відповідача.
Суд зазначає, що за правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.06.2022 у справі №640/6477/19, сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається вказаними нормами права як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.
Відтак, необхідним є встановити саме причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю).
Суд звертає увагу, що відомості, які зазначені, зокрема, у постанові військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця, свідчать про причини та обставини смерті військовослужбовця, мають важливе значення і є вирішальними для органу, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, на якого покладено обов`язок перевірити, чи не настала смерть військовослужбовця за обставин, що виключають можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону №2011-XII.
Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові 18.03.2024 у справі №120/13997/21-а.
Тобто, визначальним при вирішенні питання щодо наявності права члена сім`ї на призначення та отримання одноразової грошової допомоги є не власне стан, зокрема, алкогольного сп`яніння військовослужбовця, а наявність причинно-наслідкового зв`язку між вживанням алкогольних напоїв чи наркотичних речових та смертю військовослужбовця.
На підставі наданих сторонами письмових доказів, суд вважає, що у відповідача не було правових підстав для тверджень про те, що смерть ОСОБА_2 є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення та/або вчинення дій у стані алкогольного сп`яніння, а відтак і для відмови у призначенні позивачам одноразової грошової допомоги з цих підстав.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними та достовірними засобами доказування правомірність прийнятого спірного рішення, а тому воно є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи вищенаведене, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку зі смертю військовослужбовця ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому рішенні.
Вказаний правовий висновок в частині обрання належного способу захисту порушеного права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2024 по справі № 480/4122/22.
Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу судом враховано наступне.
Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч.3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Обов`язок подання до закінчення судових дебатів (до закінчення розгляду справи, у випадку її розгляду в порядку спрощеного або письмового провадження) доказів на підтвердження розміру понесених стороною судових витрат, або заяви про те, що докази розміру судових витрат будуть надані після ухвалення судового рішення та протягом п`яти днів після закінчення розгляду справи, прямо визначений у ч.7 ст.139, ч.3 ст.143 КАС України.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеним Верховним Судом у постанові від 16.06.2022 у справі №380/3999/21, який підлягає врахуванню судом.
За таких обставин, для вирішення даного питання позивач в праві подати докази понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення у даній справі.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1064,96 грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Міністерства оборони України.
Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6; код ЄДРПОУ 00034022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 9 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 18.07.2025 № 68/в, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, як дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_2 .
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 , та прийняти вмотивоване рішення з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерство оборони України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 02.04.2026.

Суддя М.С. Лазаренко