Справа № 645/8417/25
Провадження № 2-др/645/8/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 квітня 2026 р.        м. Харків  
Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Алтухової О.Ю.,
секретар судових засідань – Півінська С.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійним договору купівлі-продажу транспортного засобу та витребування майна,-
в с т а н о в и в:

У провадженні Немишлянського районного суду міста Харкова перебувала вказана цивільна справа. Рішення у справі ухвалене 27.02.2026 року. 
06.03.2026 року до суду надійшла заява представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Гринишина Є.В., сформована в системі «Електронний суд» 05.03.2026 року, про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у якій представник просить суд поновити позивачці строки на подання заяви про розподіл судових витрат; ухвалити у справі додаткове рішення яким стягнути солідарно з відповідачок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 48 000,00 грн.
13.03.2026 року через систему «Електронний суд» надійшли заперечення представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Головченко Е.А., в яких вона зазначила, що рішення суду по справі було ухвалено 27.02.2026 року за участю представника позивачки, адвоката Гринишина Є.В. у судовому засіданні. Строк на подання доказів понесених витрат до 04.03.2026 року включно. У цьому зв`язку не заслуговують на увагу доводи адвоката Гринишина Є.В. про те, що судове рішення було опубліковано тільки 02 березня 2026 року, а у кабінет адвоката Гринишина Є.В. в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС вказане рішення було доставлено тільки 28 лютого 2026 року, що є суботою, вихідним днем, а тому строк на подання заяви про розподіл судових витрат, визначений статтею 141 ЦПК України, може бути поновлений у зв`язку з його пропуском з поважних причин. Норма ч. 8 ст. 141 ЦПК України пов`язує відлік часу не з моментом опублікування рішення суду, а з моментом ухвалення такого рішення. Днем ухвалення рішення є 27.02.2026 року. Адвокат Гринишин Є.В. приймав особисту участь у судовому засіданні 27.02.2026 року, тобто, знав, як про факт ухвалення рішення, так і про його зміст. Отже, підстав для поновлення строку на подання доказів розміру витрат, понесених стороною, немає. Окрім того, на підтвердження витрат на правову допомогу, до заяви адвоката Гринишина Є.В., додані лише непідписаний адвокатом Ордер про надання правничої допомоги № 1373809, який виданий на підставі договору про правову допомогу № 0113022026 від 13.02.2026 року, договір про надання правової допомоги № АБ25/25 від 10 листопада 2025 року між адвокатським бюро «Володимира Ніколаєва» в особі Ніколаєва Володимира Олександровича та Акт виконаних робіт відповідно до Договору про надання правової допомоги № АБ25/25 від 10 листопада 2025 року, який складений 31.12.2025 року, підписаний Ніколаєвим Володимиром Олександровичем та Ратушною Є.П., в якому зазначено, що зобов`язання по сплаті Клієнтом на користь Адвоката вартості виконаних робіт виникає з моменту підписання цього Акту. При цьому, будь-які докази (рахунки, квитанції, факти оплат тощо) відсутні. Таким чином, представник відповідача просила відмовити у поновленні строку на подання заяви про розподіл судових витрат; відмовити у задоволенні заяви у зв`язку із відсутністю документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися своєчасно та належним чином. 
Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 270 ЦПК). 
Щодо заяви про поновлення строку для подання доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).
У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 751/6006/21 (провадження № 61-11475св23) зазначено, що: "12 серпня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Бовкун В. І. подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі. […] постанова Верховного Суду від 01 серпня 2024 року надіслана одержувачу ОСОБА_3 в його електронний кабінет 08 серпня 2024 року (т. 4 а. с. 122) […] Отже, клопотання ОСОБА_2, яке підписане представником ОСОБА_3, про поновлення строку для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат слід задовольнити".
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).
05.03.2026 року сторона позивача, представлена адвокатом Гринишиним Є.В. подала заяву про стягнення витрат на правничу допомогу. Обґрунтовуючи поважність причин не подання доказів на підтвердження понесеннях таких витрат, представник послався на те, що повний текст рішення суду надійшов до електронного кабінету адвоката 28.02.2026 року.
Рішення було ухвалене в судовому засіданні 27.02.2026 року. Учасники справи в судове засідання для оголошення рішення суду не з`явилися. 
Представнику позивачки – адвокату Гринишину Є.В. рішення доставлене до електронного кабінету в системі «Електронний суд» 28.02.2026, що підтверджується відповідною Довідкою про доставлення електронного документу.
Заява про ухвалення додаткового рішення подана через систему «Електронний суд» 05.03.2026 року, тобто протягом п`яти днів з дня отримання представником позивача копії рішення. 
З огляду на викладене, суд вважає за можливе поновити стороні позивача строк на подання доказів, що підтверджують розмір понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді першої інстанцій.
Таких саме висновків при вирішенні питання про поновлення строку на подання доказів, що підтверджують розмір понесених витрат дійшов і Верховний Суд у Постанові (додатковій) від 16.10.2025 року у справі № 362/4430/17. 
Щодо заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу (частина перша статті 270 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що: "із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства … Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони … Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності".
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо. Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року у справі № 303/1430/18 (провадження № 61-2451св22) зазначено, що: "відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (див. постанови Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18)".
У позовній заяві наявне твердження про те, що орієнтовні витрати позивача, в зв`язку з подачею позову та участю представника в судовому процесі складають 100 000,00 грн. вартості правової допомоги та відповідних сум сплати судового збору. У подальшому детальний та обґрунтований розрахунок понесених позивачем фактичних судових витрат буде наданий до суду з відповідними доказами у встановленому законом порядку.
На підтвердження понесених позивачкою витрат на правову допомогу у матеріалах справи містяться копії таких доказів: договір № АБ25/25 від 10.11.2025 року про надання правничої допомоги, укладений між АБ «Володимира Ніколаєва» та ОСОБА_1 ; ордер серії АХ № 1293290 від 25.02.2025 року; Акт виконаних робіт від 31.12.2025 року відповідно до договору про надання правової допомоги № АБ25/25 від 10.11.2025 року.
З вказаного Акту виконаних робіт вбачається, що він підписаний керуючим адвокатського бюро «Володимира Ніколаєва» Ніколаєвим В.О. та Ратушною Є.П. В Акті зазначено, що гонорар сплачується з прив`язкою до розміру мінімальної заробітної плати, який складає 8000,00 грн. Відповідно до Акту зазначені такі види правової допомоги, надані клієнту: консультація з вивченням наданих клієнтом документів – 0, 5 мзп; адвокатський запит до РСЦ МВС у Харківській області – 0,5 мзп; підготовка та складання позовної заяви – 1 мзп; підготовка та складання заяви про забезпечення позову – 1 мзп; представництво інтересів клієнта в суді (участь у розгляді справи Немишлянським районним судом міста Харкова) – 3 мзп.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 14.09.2024 №12000 встановили мінімальну зарплату (МЗП) з 01 січня до 31 грудня 2025 року у розмірі 8 000 грн. 
Слід зазначити, що сума послуг представника за вивчення наданих клієнтом документів, підготовку та подання адвокатського запиту, підготовку та складання позовної заяви, підготовку та складання заяви про забезпечення позову що разом складає 3 мзп, тобто 24 000,0 грн. є співмірними та підлягають стягненню з відповідачок. 
Проте, суд наголошує, що представництво інтересів ОСОБА_1 в суді при розгляді справи Немишлянським районним судом міста Харкова адвокат Ніколаєв В.О. не здійснював, тому в цій частині вимоги про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. 
Відтак, ураховуючи критерії реальності, розумності та співмірності адвокатських витрат, з огляду на предмет та підстави спору, характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, конкретні обставини даної справи, суд дійшов висновку, що загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі під час розгляду справи судом І інстанції складає 24 000,00 грн. 
Керуючись ст.ст. 141, 265, 270 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Поновити стороні позивача строк на подання доказів, що підтверджують розмір понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді першої інстанцій.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійним договору купівлі-продажу транспортного засобу та витребування майна.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на надання професійної (правничої) допомоги у розмірі 24 000 грн. 00 коп. – по 12 000, 00 грн з кожної. 
Додаткове рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 . 
Повне додаткове рішення складено 06.04.2026 року. 

Суддя       О.Ю.Алтухова