ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/6968/25 	
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (відповідач 2), яким просить суд: 
- ухвалити рішення, яким визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не проведення ОСОБА_1 індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки у розмірі 13559,41 грн, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115 - з 01.03.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити індексацію та перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки у розмірі 13559,41 грн, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115, починаючи з 01.03.2025.
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.07.2025 № 071750012555 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , згідно поданої ним заяви від 07.07.2025.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.07.2025, з урахуванням до страхового стажу періодів роботи: з 07.08.1991 по 24.06.1992 - на посаді юриста юридичного відділу юридично-комерційної фірми «Вікторія», з 25.06.1992 по 30.06.1993 - на посаді юриста у юридично-виробничо-торговій фірмі «Срібна земля» та з 30.06.1993 по 31.12.1994 - на посаді юриста у концерні «Срібна Земля»;
- стягнути з відповідачів судові витрати по справі.
Позовна заява мотивована тим, що з 20.12.2023 р. позивач отримує за віком відповідно дно норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»
Згідно з відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 25.06.2025 р. на адвокатський запит представника позивача від 21.06.2025 р. при призначенні пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2021-2023 роки у розмірі 13559,41 грн та до страхового стажу не було враховано періоди роботи з 07.08.1991 р. по 24.06.1992 р., з 25.06.1992 р. по 30.06.1993 р. та з 30.06.1993 р. по 31.12.1994 р., оскільки, відсутні номери ухвал на прийняття та звільнення з роботи. Щодо індексації пенсії з 01.03.2025 р. - проведено перерахунок пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення пенсії, у розмірі 13559,41 грн., на коефіцієнт збільшення 1,023 - для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2024 році
В подальшому позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії «зміна страхового стажу, набутого до 01.01.2004 року», проте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було прийнято рішення від 14.07.2025 р. № 071750012555 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та до страхового стажу не враховано періоди роботи з 07.08.1991 р. по 24.06.1992 р., з 25.06.1992 р. по 30.06.1993 р. та з 30.06.1993 р. по 31.12.1994 р., оскільки, відсутні номери ухвал на прийняття та звільнення з роботи.
Представник позивача стверджує, що оскільки, в рішенні ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 14.07.2025 р. № 071750012555 вбачається ігнорування відповідачем 1 права позивача на врахування до страхового стажу періодів роботи з 07.08.1991 р. по 24.06.1992 р., з 25.06.1992 р. по 30.06.1993 р., з 30.06.1993 р. по 31.12.1994 р., відповідно до записів трудової книжки від 08.02.1982 р. серії НОМЕР_1 , а з листа ГУ ПФУ в Закарпатській області від 25.06.2025 р. № 0700-0306-8/38203 - ігнорування відповідачем 2 норм частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», частини 5 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», а також висновків Верховного Суду від 16.04.2025 р. у справі № 200/5836/24, від 13.01.2025 р. у справі № 160/28752/23, тому ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області ухвалу про відкриття провадження у справі отримано 05.09.2025 р., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи. Разом з тим, відповідачем 1 не подано відзив на позовну заяву.
Суд звертає увагу, що неподання відзиву на позовну заяву не перешкоджає розгляду даної адміністративної справи за наявними матеріалами, відтак, у силу приписів частини 2 статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Представником відповідача 2 подано відзив на позовну заяву, в якому представник заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що законодавець визначив механізм розрахунку пенсії, який передбачає пряму залежність розміру пенсії від тривалості страхового стажу та заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески до Пенсійного фонду. При обчисленні пенсії, для кожного пенсіонера визначається індивідуальний коефіцієнт страхового стажу (в залежності від кількості відпрацьованих місяців) і коефіцієнт заробітної плати, який обчислюється шляхом ділення фактичної заробітної плати застрахованої особи на величину середньої заробітної плати в Україні за відповідний період у розрізі кожного місяця.
Представник відповідача 2 зазначає, що з 01.03.2025 р. основний розмір пенсії позивача не підлягав індексації на коефіцієнт, визначений пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 р. № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році».
Стосовно позовної вимоги щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи, то представник відповідача 2 зазначає, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, однак у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши всі докази, які мають юридичне значення для вирішення справи і розгляду спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV, починаючи з 20.12.2023 р.
21.06.2025 р. представник позивача направила адвокатський запит до ГУ ПФУ в Закарпатській області, в якому просила надати засвідчені копії протоколу про призначення пенсії та первинного розрахунку пенсії заявника; надати засвідчені копії первинного розрахунку страхового та пільгового стажу по періодах, які враховані заявнику при призначенні пенсії; повідомити які саме періоди роботи заявника не зараховані до страхового та/або пільгового стажу для призначення і обчислення пенсії, вказуючи на конкретні фактичні і юридичні причини такого не зарахування, розкриваючи правовий зміст такого не зарахування; надати засвідчені копії первинного розрахунку заробітної плати, яка була врахована при призначенні пенсії заявнику; повідомити періоди заробітної плати, які первинно враховано при обчисленні розміру пенсії заявника із зазначенням довідок про заробітну плату, які було враховано при здійсненні такого нарахування; повідомити періоди заробітної плати, які не було враховано при обчисленні розміру пенсії, або було враховано у нульовому еквіваленті, вказуючи на конкретні фактичні і юридичні причини такого не зарахування або зарахування у нульовому значенні, розкриваючи правовий зміст такого не зарахування, з окремим зазначенням які довідки про заробітну плату не були взяті до уваги; повідомити який показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні застосовано при призначенні пенсії заявника; повідомити які перерахунки пенсії та в якому розмірі було проведено заявнику, починаючи з часу призначення пенсії; повідомити в який спосіб та в якому розмірі було проведено щорічні перерахунки пенсії заявника відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з щорічною індексацією; повідомити: який саме територіальний орган ПФУ (чи це були різні пенсійні органи) проводив (проводили) перерахунки пенсії заявника у зв`язку з щорічною індексацією; надати засвідчені копії протоколів про перерахунки пенсії заявника, а саме з 01.03.2019 р. щодо індексації суми пенсії з 01.03.2019 р.; з 01.05.2020 р. щодо індексації суми пенсії з 01.05.2020 р.; з 01.03.2021 р. щодо індексації суми пенсії з 01.03.2021 р.; з 01.03.2022 р. щодо індексації суми пенсії з 01.03.2022 р.; з 01.03.2023 р. щодо індексації суми пенсії з 01.03.2023 р.; з 01.03.2024 р. щодо індексації суми пенсії з 01.03.2024 р.; з 01.03.2025 р. щодо індексації суми пенсії з 01.03.2025 р. 
25.06.2025 р. Головним управлінням ПФУ в Закарпатській області надано відповідь № 0700-0306-8/38203, згідно з якою загальний страховий стаж при призначенні пенсії склав 36 років 6 місяців 2 дні (КФН стажу 0.36500). Розмір пенсії розраховано згідно даних ОК-5. Заробітна плата врахована за період з 01.07.2000 р. по 29.02.2024 р. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для розрахунку пенсії становить 2.32143. Показник середньої заробітної плати в Україні взятий за основу для обчислення пенсії за (2021-2023 роки).
До страхового стажу не враховано періоди відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 08.02.1982 р., з 07.08.1991р. по 24.06.1992 р., з 25.06.1992 р. по 30.06.1993 р., та з 30.06.1993 р. по 31.12.1994 р., оскільки відсутні номери ухвал на прийняття та звільнення з роботи чим порушені вимоги підпункту 4.1 пункту 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 р. №58.
Невраховані періоди стажу необхідно підтвердити у відповідності з пунктом 3 Порядку № 637. Одночасно повідомляємо, масові перерахунки , абз. 3 ч. 4 ст. 42 Закону № 1058 заявнику не проводилися. З 01.03.2025 р. згідно постанови Кабінету Міністрів України № 209 від 25.02.2024 р. «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» заявниці проведено масовий перерахунок індексація заробітку (протокол, розрахунок заробітку додаємо, стаж не змінився).
ОСОБА_1 07.07.2025 р. звернувся через веб-портал ПФУ із заявою про перерахунок пенсії «зміна страхового стажу, набутого до 01.01.2004 року».
За результатом розгляду поданих документів, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було прийнято рішення від 14.07.2025 р. № 071750012555 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Відповідно до вищезазначеного рішення, під час розгляду доданих до заяви документів виявлено, що запис про звільнення відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 08.02.1982 р., не відповідає вимогам Інструкції № 58. Для врахування періоду з 25.06.1992 р. по 31.12.1994 р. до страхового стажу необхідно надати додатково документи, що підтверджують стаж роботи у відповідності до пункту 3 Порядку № 637. 
Враховуючи зазначене, рішенням головного управління віл 14.07.2025 р. y перерахунку пенсії ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись із діями та рішенням відповідачів, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 р. та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (в редакціях, чинних на момент прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії).
Статтею 1 Закону України № 1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до п. 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Згідно п.п. 3 п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які, містять відомості про періоди роботи.
Трудовий стаж встановлюється на підставі уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці.
Відтак, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 21.02.2020 р. у справі № 291/99/17.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній, їх неправильності чи неточності, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (постанова Верховного Суду Касаційного адміністративного суду від 31.01.2025 р. у справі № 120/8471/23)
Судом встановлено, що під час прийняття рішення про відмову у перерахунку пенсії від 14.07.2025 р. № 071750012555 до страхового стажу не враховано періоди роботи: з 07.08.1991 р. по 24.06.1992 р., з 25.06.1992 р. по 30.06.1993 р., з 30.06.1993 р. по 31.12.1994 р., згідно з записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 08.02.1982 р., оскільки запис про звільнення не відповідає вимогам Інструкції № 58.
Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 08.02.1982 р. позивач працював:
- з 07.08.1991 по 24.06.1992 - на посаді юриста юридичного відділу юридично-комерційної фірми «Вікторія» (запис № 13 та № 14);
- з 25.06.1992 по 30.06.1993 - на посаді юриста у юридично-виробничо-торговій фірмі «Срібна земля» (запис № 15 та № 16);
- з 30.06.1993 по 31.12.1994 – на посаді юриста у концерні «Срібна Земля»(запис № 17 та № 18).
Щодо не зарахування відповідачем вказаних періодів роботи, суд зазначає наступне.
Спірні періоди, з 07.08.1991 р. по 24.06.1992 р., з 25.06.1992 р. по 30.06.1993 р., з 30.06.1993 р. по 31.12.1994 р. належним чином відображені в трудовій книжці позивача, а оскаржуване рішення не містить обґрунтування чому наявний трудовий стаж позивача не може бути підтверджений саме на підставі відповідних записів у трудовій книжці.
Відомості про спірні періоди роботи внесені з дотриманням вимог Інструкції, зокрема, відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені підписом уповноваженої особи, з посиланням на відповідні накази. З таких можна точно встановити місце, посаду та період роботи позивача, а також номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.
Доказів визнання недостовірними записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 08.02.1982 р. щодо спірних періодів роботи з 07.08.1991 р. по 24.06.1992 р., з 25.06.1992 р. по 30.06.1993 р., з 30.06.1993 р. по 31.12.1994 р. відповідачем суду не надано.
При цьому суд зазначає, що обов`язок щодо повноти та правильності внесення до трудової книжки даних покладено на роботодавця, тобто на підприємство, де працював позивач.
Отже працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів уповноваженою особою і, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини уповноваженого органу не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в Постанові від 21.02.2018 р. у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
З огляду на вищезазначене суд вважає, що відомості трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 08.02.1982 р. є належним доказом підтвердження трудової діяльності позивача.
Щодо зобов`язання відповідача 2 здійснити індексацію та перерахунок пенсії позивачу із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки у розмірі 13559,41 грн, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115, починаючи з 01.03.2025 р., суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Відповідно до пункту 4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення».
Згідно з абзацом другим частини першої статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.
Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтями 4, 6 Закону № 1282-ХІІ є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Також ознаками, що характеризують індексацію доходів громадян, є місце отримання відповідних доходів, а також джерела їх фінансування (частина 1 статті 9 Закону № 1282-XII).
Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема пенсії, яка має систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою сум при розрахунку пенсії.
Обов`язковий характер індексації визначається статтею 18 Закону України від 05.10.2000 р. № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», в якій визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
У свою чергу, у зв`язку із необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15.02.2022 р. було прийнято Закон України № 2040-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства», яким, зокрема частину 5 статті 2 Закону № 1282-XII було викладено в новій редакції.
Так, частиною 5 статті 2 Закону № 1282-XII у редакції Закону № 2040-IX визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із 2 коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців 2 і 3 частини другої статті 42 Закону № 1058-IV.
Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 р. № 124.
Згідно з абз. 2 п. 2 Порядку Кабінету Міністрів України № 124 перерахунку підлягають пенсії, обчислені відповідно до Закону № 1058-IV.
Відповідно до п.4 Порядку Кабінету Міністрів України № 124 коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:
К= ((ЗСЦ + ЗСЗ) х 50% ) : 100% ) + 1,
де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);
ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою:
ЗСЗ = Псзп (1) : Псзп (2) х 100 % - 100 %,
де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;
Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.
Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 01 березня.
Згідно з п. 5 Порядку Кабінету Міністрів України № 124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно з абз. 1 п. 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пенсії, які призначені відповідно до Закону та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 цього Порядку, абзаців першого, другого цього пункту, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої, частини другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону, пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» від 26.03.2008 № 265, щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Запровадивши механізм щорічної індексації пенсій, зокрема особам, пенсія яким призначена за Законом № 1058-IV, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів, незалежно від умов, з якими Закон № 1282-ХІІ пов`язував підстави для проведення індексації доходів, зокрема пенсій.
Разом з тим, пунктом 5 Порядку Кабінету Міністрів України № 124 визначено базовий показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, а саме: станом на 01.10.2017 р. (3764,40 грн) до якого застосовується коефіцієнт, визначений за формулою, наведеною в абзаці першому пункту 4 цього Порядку і в цій частині положення Порядку Кабінету Міністрів України № 124 суперечать статті 42 Закону № 1058-ІV з огляду на таке.
Як вже зазначено судом вище, відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Так, відповідно до статті 27 Закону України № 1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
При цьому, частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
З системного аналізу наведених норм слідує, що розмір пенсії за віком визначається для кожного пенсіонера індивідуально і залежить від набутого ним страхового стажу, отримуваної заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески та, зокрема показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Разом з цим, суд наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати базову розрахункову величину (показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії станом на 01.10.2017 р., який становить 3764,40 грн) до якої може бути застосований коефіцієнт збільшення, оскільки такий підхід нівелює основне призначення індексації грошових доходів населення - підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін та суперечить акту вищої юридичної сили Закону № 1058-IV, абзацом 1 частини другої статті 42 якого чітко визначено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувалися такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 р. у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 р. у справі № 160/1088/19).
Отже, з огляду на визначені в частині 3 статті 7 КАС України правила, під час перерахунку пенсії, який здійснюється з метою забезпечення її індексації, положення Порядку Кабінету Міністрів України № 124 підлягають застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону №1058-IV, у зв`язку з чим під час такого перерахунку використовуватися має той показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення такої пенсії в момент її призначення.
З метою забезпечення у 2021-2025 роках проведення індексації пенсій для підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів Кабінет Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України визначив такі розміри коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, зокрема: у 2021 році 1,11 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 127, у 2022 році 1,14 згідно з Постановою КМУ № 118, у 2023 році 1,197 згідно із Постановою Кабінету Міністрів України №168; у 2024 році 1,0796 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №185, у 2025 році 1,115 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 209.
Таким чином, індексація пенсій у 2025 році повинна проводитися відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 209 також з урахуванням приписів частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,115 відповідно.
Вказана правова позиція відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 28 січня 2025 року по справі № 400/4663/24.
З огляду на наведене, відповідач здійснюючи з 01.03.2025 р. перерахунок пенсії позивача на підставі частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV, встановивши їй щомісячні доплати до пенсії у відповідному розмірі, замість застосування коефіцієнту збільшення 1,115 відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача, діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства.
Отже, суд вказує, що для обрахунку пенсії позивача має бути застосований показник середньої зарплати за 2021-2023 роки в розмірі 13559,41 грн., і він як складова пенсії є базою для її збільшення на підставі частини 2 статті 42 Закону №1058-IV на відповідний коефіцієнт у розмірі 1,115.
З огляду на вищевказане, оскільки відсутні належні, достовірні та допустимі докази здійснення індексації пенсії позивача із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115, відповідач протиправно не провів індексацію пенсії позивача із застосуванням вказаного вище коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії у розмірі 13559,41 грн, чим порушив право позивача на належне пенсійне забезпечення.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позивач має право на індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (13559,41) у розмірі 1,115, починаючи з 01.03.2025 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, сума судового збору сплачена позивачем при поданні позовної заяви підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі наведеного та керуючись ст.5, 9, 19, 77, 78, 243, 246, 262 КАС України, суд, –
В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не проведення ОСОБА_1 індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести індексацію та перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії за 2021-2023 роки в розмірі 13559,41 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 з 01 березня 2025 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14 липня 2025 року № 071750012555 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням до страхового стажу періодів роботи: з 07 серпня 1991 року по 24 червня 1992 року, з 25 червня 1992 року по 30 червня 1993 року та з 30 червня 1993 року по 31 грудня 1994 року, відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії від 08 лютого 1982 року серії НОМЕР_1 з 01 липня 2025 року. 

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (код ЄДРПОУ - 21318350) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 КАС України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя	П.П.Микуляк