ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/9732/25  Номер провадження 22-ц/814/921/26	Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Панченка О.О.
суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 вересня 2025 року ухвалене у складі головуючого судді Андрієць Д.Д., повний текст судового рішення виготовлено – дати не вказано
у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Зміст позовних вимог
У липні 2025 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», відповідно до положень статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Позивач надає комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачу відповідачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно особового рахунку № НОМЕР_1 .
В результаті невиконання відповідачем зобов`язання щодо оплати наданих послуг станом на 26.05.2025 за період з 11.2022 по 03.2025, у останього виникла заборгованість з оплати за користування послугами з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в розмірі 87074,47 грн.
Окрім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, відповідачу нараховано 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 797,49 грн, а також індекс інфляції в розмірі 3756,56 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 вересня 2025 року позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" заборгованість за отримані послуги з постачання теплової енергії з урахуванням 3% річних та індексу інфляції в сумі 91628,52 грн. та судові витрати в сумі 3028 грн.
Рішення суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.
Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги.
Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Вважає неналежним розрахунок заборгованості, оскільки при проведенні останнього було застосовано двоставковий тариф.
Суд самочинно змінив підставу позову, що порушує принцип рівності сторін, диспозитивності, а також вимоги ст. 264 ч.2 ЦПК, у відповідності до якої при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. 
В якості підстави для позовних вимог позивач зазначив, що поставив до квартири АДРЕСА_2 певну кількість теплової енергії, яка має бути оплачена за ціною, яка була встановлена на підставі рішень Полтавської обласної ради від 30 вересня 2022 року № 477 та від 28 липня 2023 року №669 в редакції рішення Полтавської обласної ради від 26 вересня 2023 року № 687. 
Суд задовольнив позов з інших підстав, а саме - виходячи з того, що ціна за поставлену теплову енергію має бути розрахована на підставі тарифу, який встановлений не цими рішеннями Полтавської обласної ради, а на підставі рішення НКРЕКП від 30 листопада 2020 року № 2269 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Проте, зазначені підстави позову позивачем не заявлялися.
Задовольняючи позов, ціна якого була розрахована за тарифом, що був встановлений рішеннями Полтавської обласної ради № 477 від 30 вересня 2022 року та від 28 липня 2023 року №669 в редакції рішення Полтавської обласної ради від 26 вересня 2023 року № 687 в повному обсязі з посиланням на ціну тепла, яка була встановлена постановою НКРЕКП №2269 від 30 листопада 2020 року суд не звернув уваги на те, що зазначеними актами були встановлені різні тарифи, і вони відрізняються між собою.
Від представника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Шишко Л.І. до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Зазначено, що розмір тарифів, що використовуються для розрахунку позивачем, визначені рішенням Полтавської обласної ради № 477 від 30.09.2022 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», яке є чинним та не скасованим.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення місцевого суду не відповідає вказаним вимогам.
Встановлені обставини справи
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 1508 від 20.10.2022 виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука визначено ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».
ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , на підставі статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року, яким визначено виконавцем комунальних послуг, зокрема, з послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.
Місце проживання відповідача. ОСОБА_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю № 1629735 з ЄДДР.
Рішенням Полтавської обласної ради № 286 від 21.10.2021 було встановлено тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на опалювальний сезон 2021-2022 років, без урахування витрат на утримання та ремонт індивідуальних теплових пунктів для населення в розмірі: одноставковий тариф на теплову енергію - 2310,91 грн/Гкал (з ПДВ) або 1925,76 грн/Гкал (без ПДВ) за складовими, зокрема: умовно-змінна частина двоставкового тарифу - 1248,25 грн/Гкал (з ПДВ) або 1040,21 грн/Гкал (без ПДВ); умовно-постійна частина двоставкового тарифу (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження нараховується протягом року) - 162986,29 грн/Гкал (з ПДВ) або 135821,91 грн/Гкал/год (без ПДВ); тариф на послугу з постачання гарячої води за категорією споживачів «для потреб населення» - 118,66 грн за 1 куб.м (з ПДВ).
Рішеннями Полтавської обласної ради були встановлені тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», зокрема, № 477 від 30.09.2022 на опалювальний сезон 2022-2023 років; № 669 від 28.07.2023, зі змінами, внесеними рішенням № 687 від 26.09.2023, на опалювальний сезон 2023-2024 років; № 854 від 30.08.2024 на опалювальний сезон 2024-2025 років.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач не виконує свої зобов`язання щодо сплати за користування послугами з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, внаслідок чого станом на 26.05.2025 за період з 11.2022 по 03.2025 виникла заборгованість з оплати за користування послугами з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в розмірі 87074,47 грн.
Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів.
Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.
Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном.
Таким чином, закон покладає обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг на власника квартири у багатоквартирному будинку.
Частиною 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.
Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26.09.2018 по справі № 750/12850/16-ц та від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Одним із різновидів комунальних послуг є послуги з постачання теплової енергії та гарячої води (ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
За змістом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Власником закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абз. 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону); споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абз. 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону).
Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги по затвердженим в установленому порядку тарифам та в строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
З матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами, що до листопада 2022 року надавачем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води на лівобережній частині м. Кременчука було ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ».
З 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжений і діє станом на день розгляду справи.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в результаті неодноразових ракетних ударів по м. Кременчуку теплогенеруюче обладнання ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» повністю зруйновано, через що це товариство припинило виробництво, транспортування та постачання теплової енергії своїм споживачам.
29 квітня 2022 року Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 502 «Деякі питання регулювання діяльності у сфері комунальних послуг у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану», пунктом 1 якої рекомендовано органам, уповноваженим встановлювати тарифи, протягом дії воєнного стану в Україні, але не раніше завершення поточного опалювального періоду, не підвищувати, зокрема, тарифи на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання), у тому числі тарифи на теплову енергію, вироблену з використанням альтернативних джерел енергії, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для населення та застосовувати їх до споживача (населення) на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року.
Рішенням Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 30 грудня 2021 року № 1867 скориговано для ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води для категорій споживачів з 01 січня 2022 року.
Згідно з пунктом 4 рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25 жовтня 2021 року № 1421 «Про встановлення ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для категорій споживачів» розмір тарифів становив 1 796,40 грн/Гкал з ПДВ або 1 497,00 грн/Гкал без ПДВ та застосовувався для споживачів лівобережної частини м. Кременчука на момент введення воєнного стану на території України 24 лютого 2022 року.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесений до Реєстру.
Верховний Суд у постанові від 28 січня 2026 року у справі № 524/2748/24прийшов до висновку, що зміна постачальника відповідних послуг у зв`язку з переданням цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу «Кременчуцька ТЕЦ» у господарське відання ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» не повинна мати наслідком підвищення тарифів на теплову енергію для споживачів м. Кременчука порівняно з тим розміром, що існував станом на 24 лютого 2022 року.
У даній постанові зазначено, що внаслідок непередбачуваних обставин відбулася зміна постачальника теплопостачання та гарячої води у зв`язку з переданням цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу «Кременчуцька ТЕЦ» (попередній постачальник) у господарське відання ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» (новий постачальник). Тому, саме за таких обставин зміна постачальника у договорі для споживачів не повинна мати наслідком зміни тарифів на теплову енергію та гарячу воду порівняно з тим розміром, який був при попередньому постачальнику, до встановлення органом місцевого самоврядування іншого тарифу.
Разом з тим від ОСОБА_1 не надійшло власного розрахунку заборгованості який він би вважав вірним виходячи з тарифу який на його думку підлягав би застосуванню.
Також відповідач не скористався правом на заявлення клопотання щодо витребування такого розрахунку у позивача, або залучення відповідного фахівця для отримання експертного висновку, не надано доказів, які б підтверджували те, що послугами ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» він не користувався, або отримував їх в меншому розмірі, ніж зазначено в розрахунку.
При цьому, апеляційний суд, виходить із принципу диспозитивності передбаченого ст. 13 ЦПК України ч.2 якої не передбачає обов`язку суду збирати докази із власної ініціативи, а тому вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Щодо судових витрат
За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 вересня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 09 квітня 2026 року.

Головуючий суддя:  О.О. Панченко

Судді           Т.В. Одринська

В.П. Пікуль