Справа № 199/3508/24
(2/199/275/26) 

РІШЕННЯ
іменем України

18.02.2026 
м. Дніпро

справа №199/3508/24
провадження №2/199/275/26

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі: 
головуючого судді Подорець О.Б. 
секретарів судового засідання Костючик В.В.

учасники справи:
позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 
відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за первісним та зустрічним позовом - Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за первісним та зустрічним позовом - Дніпровський міський центр соціальних служб

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, Дніпровський міський центр соціальних служб, про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, Дніпровський міський центр соціальних служб, про визначення місця проживання дитини, -

за участі учасників справи:
позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 
представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - адвоката Патики А.В.
відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2 
представника позивача за зустрічним позовом та відповідача за первісним позовом - адвоката Смірнова А.А.
представника третьої особи за первісним та зустрічним позовами Дніпровського міського центру соціальних служб - Петренко Н.Л.

ВСТАНОВИВ:
У травні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи - Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, Дніпровський міський центр соціальних служб, про визначення місця проживання дитини.
В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбних відносинах, від яких вони мають дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
06.06.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08.04.2024 по справі №199/9361/23.
До 13.11.2023, після припинення шлюбних відносин позивача з відповідачем, їх спільна донька ОСОБА_4 постійно мешкала з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .
13.11.2023 відповідач телефоном повідомив, що хоче взяти дитину та погуляти разом годинку на майданчику. Зайшовши до квартири позивача, відповідач скориставшись її відсутністю вдома (на той час вдома перебували лише діти) забрав речі ОСОБА_5 , в тому числі підручники, зошити, одяг, ноутбук, іграшки тощо, забрав доньку до себе за адресою свого тимчасового проживання по АДРЕСА_2 , де він наймає квартиру.
З 13.11.2023 відповідач не відпускав нікуди з будинку та від себе доньку, переймаючись, що вона може повернутися до позивача. В квартирі встановив відеокамери та замки. Донька була позбавлена можливості телефонувати своїй матері та сестрі. Зустрічі позивача з донькою відбувалися лише в присутності відповідача. Доньці, на переконання позивача, було нав`язано думку, що вона його єдина опора і без неї він пропаде, а тому вона має жити лише з ним. Відчувався важкий психологічний стан доньки, тривога та, напевне, необхідність в допомозі спеціаліста-психолога.
Скориставшись тим, що донька, після фактично її викрадення відповідачем з постійного її місця проживання, проживає у нього, останній швидко подав документи на визначення місця проживання дитини до Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради. Даним документом встановлено, що в будинку немає окремої ванної кімнати, душова кабіна стоїть на кухні з бойлером, у доньки немає окремої кімнати, спить на дивані в одній кімнаті з відповідачем. В будинку немає не те що окремої кімнати туалету, а й самого туалету. 
В подальшому, у грудні 2023 року позивачу з залученням поліції, після скандалу вдалося за згоди самої доньки забрати її додому від відповідача, хоч і на короткий період.
Далі між позивачем та відповідачем було досягнута домовленість, що донька буде проживати тиждень у нього, а тиждень у позивача.
Утім, 08.04.2024, після того, як на комісії по справам дітей Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради було заявлено про необхідність заслухати думку доньки, відповідач змінив усну домовленість щодо проживання доньки і не дає їй можливості жити разом з позивачем, як сторони домовлялись перед цим.
Крім того, 15.10.2023 органами поліції відповідачу був виписаний терміновий заборонний припис за вчинення домашнього насилля по відношення до позивача. Як вказано в приписі, підставою для його винесення стало насилля психологічного характеру. Передумовою цій події стало насилля з боку відповідача щодо доньки позивача - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В подальшому, відповідач мало не щотижня почав писати на позивача заяви в поліцію про нібито вчинення позивачкою насилля щодо доньки.
На думку позивача, усі дії відповідача націлені на те, щоб за будь-яку ціну позбавити позивача батьківських прав, для визнання себе єдиним піклувальником доньки та ухилення від мобілізації.
До виникнення даного спору щодо місця проживання доньки, остання проживала з позивачем в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 30.09.2014, посвідченого приватним нотаріусом ДМНС Мазуренко С.В., реєстровий №637. Дана квартира має усі побутові умови, дитина має своє ліжко та меблі для навчання. В квартирі є кухня, туалет та ванна, як окремі кімнати, які не об`єднанні ані з кухнею, ані з іншим житловим приміщенням.
Позивач, в листопаді 2023 року пройшла психологічний огляд, в тому числі на предмет вживання психоактивних речовин та дослідження на гамма-глутаматтрансфераза (дослідження печінки на вживання алкоголю тощо), про що свідчать відповідна довідки, які додаються до позовної заяви.
Позивач має стабільну роботу та стабільний заробіток в мережі ресторанів МакДональдс у м. Дніпрі, працює в другу зміну, що дає можливість допомагати з навчанням та побутом вдома своїм дітям в дані складні часи війни поза межами шкіл.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 просила суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.
Не погодившись із первісним позовом відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що сторони з 2011 року проживали в фактичних шлюбних відносинах, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 . Шлюб було офіційно зареєстровано 06.06.2015.
У зв`язку з тимчасовою окупацією м. Кадіївка Луганської області, у червні 2014 року уся сім`я переїхала у м. Дніпро, де згодом на ім`я ОСОБА_1 було придбано житло, а саме: квартиру АДРЕСА_3 . У вказаній квартирі за домовленістю з ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було зроблено істотні поліпшення, за його безпосередньої участі та за рахунок його коштів, внаслідок чого суттєво збільшилася загальна площа приміщень, влаштовано санітарний вузол із ванною, туалетом, з холодним та гарячим водопостачанням, каналізацією, іншими інженерними системами. У виконанні робіт ОСОБА_2 допомогали його родичі, сусіди та знайомі.
Утім, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 усякий раз відмовляла у проханнях позивача за зустрічним позовом про офіційну реєстрацію у згаданому житлі, хоча за фактом проживали усі разом однією сім`єю. 
У стосунках між позивачем та відповідачем неодноразово виникали конфлікти і досягали такого рівня, що деякий час подружжя проживало окремо до іх врегулювання.
Коли позивач за зустрічним позовом оформив договір оренди від 01.09.2023 у фактичному місці проживання на даний час, він зареєструвався за вказаною адресою як внутрішньо переміщена особа.
Проявляючи свою схильність до батька, малолітня донька ОСОБА_4 , раніше вже проживала тривалий час з ним окремо від матері у 2018-2019, 2022 роках, тому й зараз знов фактично проживає разом зі своїм батьком за адресою: АДРЕСА_4 .
Донька сторін - ОСОБА_3 в період часу з 01.09.2023 до 13.11.2024 почергово мешкала за власним бажанням то з батьком, то з матір`ю, що сама може підтвердити. Співвідношення часу проживання з батьками було у той період часу приблизно 3-4 доби з батьком, 2-3 доби - з матір`ю.
Позивач за зустрічним позовом стверджує, що його донька ОСОБА_4 неодноразово виявляла своє бажання проживати з батьком саме з причини постійних та неодноразових проявів домашнього насильства з боку старшої сестри ОСОБА_6 , дії якої відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 виправдовувала та чинила психологічний тиск та дії, щоб прибрати батька з життя доньки ОСОБА_5 . 
ОСОБА_2 , як батько, майже завжди самотужки ніс витрати з медичного забезпечення своєї доньки ОСОБА_5 , бо навіть якщо відповідач за зустрічним позовом і мала вільний час, її доводилось переконувати приділіти хоча б якусь увагу доньці ОСОБА_5 .
Наразі час та тривалість спілкування доньки з матір`ю відбувається за власним бажанням ОСОБА_5 як спонтанно, так і за їхньою попередньою домовленістю, які відповідач за зустрічним позовом сама часто порушує. Більше того, батько часто спонукає відповідати на дзвінки та повідомлення матері свою доньку ОСОБА_7 , що вона сама може підтвердити.
Згідно Акту обстеження умов проживання за місцем проживання батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_4 , складеного спеціалістами Управління-служби у справах дітей Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради 22.11.2023, батьком створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини.
Згідно Довідки про доходи, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕЗІС УКРАЇНА-ІНЖИНІРИНГ» від 25.03.2024 позивач за зустрічним позовом має постійний стабільний зростаючий дохід, який здатен забезпечити потреби та розвиток дитини.
Відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 не дає належного виховання своїм дітям. Так, вона розподіляє дочок за належністю до себе та батька.
Мати ОСОБА_1 має шкідливі звички - палить, регулярно вживає слабоалкогольні напої.
Позивач за зустрічним позовом, як батько має бажання та волю займатися вихованням дитини, має вільний графік роботи. Коли донька перебуває з батьком, то вона почуває себе в безпеці, щаслива, доглянута, весела, любить свого батька і бажає залишитися з ним. 
Неодноразово ОСОБА_3 просила батька забрати її від матері та сестри, оскільки сестра її постійно ображає, що приводить до конфліктів та сутичок.
ОСОБА_1 не раз марно намагалась спровокувати ОСОБА_2 на вчинення дій, що можуть бути кваліфіковані як домашнє насильство, а винесений проти нього терміновий заборонний припис був оформлений без повного з`ясування обставин справи, у зв`язку з чим і оскаржувався в Дніпропетровському окружному адміністративному суді.
Враховуючи, що позивач за зустрічним позовом займається вихованням дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, на даний час проживання дитини з батьком, яка фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку, як психологічному, так і фізичному.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просив суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_2 за його місцем проживання, а також стягнути з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 судові витрати по справі. У задоволенні первісного позову просив відмовити в повному обсязі.
Ухвалою суду від 07.05.2024 від Національної соціальної сервісної служби України витребувано інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_5 .
Ухвалою суду від 15.05.2024 у Міністерства соціальної політики України витребувано інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_6 .
Ухвалою суду від 21.05.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі. Визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. По справі призначено підготовче засідання. У відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради доручено в судове засідання надати письмовий висновок щодо розв`язання даного спору.
Ухвалою суду від 04.07.2024 до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, Дніпровський міський центр соціальних служб, про визначення місця проживання дитини, прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, Дніпровський міський центр соціальних служб, про визначення місця проживання дитини, об`єднавши їх в одне провадження. Органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради доручено відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України розглянути питання визначення місця проживання дитини з урахуванням первісного та зустрічного позовів та надати у судове засідання письмовий висновок щодо розв`язання даного спору.
Ухвалою суду від 20.08.2024 у справі призначено судово-психологічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:
1) чи спроможна малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища надавати оцінку відношенню кожного з батьків до неї, виявляти прихильність до когось з батьків?
2) яке морально-психологічне ставлення малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до матері ОСОБА_1 , та до батька ОСОБА_2 , та до кого з батьків більше прихильна дитина?
3) з ким (з батьком чи з матір`ю) дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , бажає проживати та чим це обумовлено?
Ухвалою суду від 28.08.2024 виправлено описку в ухвалі Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2024 року. Слід вважати правильним по тексту ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2024 року: «Так, беручи до уваги обставини даної справи, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для призначення по справі судово-психологічної експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання: 
1) чи спроможна малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища надавати оцінку відношенню кожного з батьків до неї, виявляти прихильність до когось з батьків?
2) яке морально-психологічне ставлення малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до матері ОСОБА_1 , та до батька ОСОБА_2 , та до кого з батьків більше прихильна дитина?
3) з ким (з батьком чи з матір`ю) дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , бажає проживати та чим це обумовлено?».
Ухвалою суду від 10.06.2025 провадження по справі поновлено.
Ухвалою суду від 15.07.2025 відмовлено у задоволенні клопотання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представника адвоката Смірнова А.А. про витребування доказів. 
Ухвалою суду від 15.07.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду. 
Ухвалою суду від 21.01.2026 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 та його представника адвоката Смірнова А.А. про відвід судді Подорець О.Б. 
У судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та її представник адвокат Патика А.В. первісний позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Зокрема, останній зазначив, що з 13.11.2023 донька сторін почала проживати разом з батьком за відсутності на це згоди матері. Наразі ОСОБА_1 має можливість забезпечувати доньку, в неї зручний графік роботи, що дозволяє його змінювати. Натомість відповідач за первісним позовом не має можливості забезпечити належні умови для проживання доньки. Просив суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем проживання останньої та відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви.
Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні первісної позовної заяви та визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з батьком за місцем його проживання, оскільки це є бажанням дитини, що підтверджується доказами, наданими до зустрічної позовної заяви. Зазначив, що не заперечує проти її спілкування з матір`ю. Також, просив визнати висновок органу опіки та піклування нікчемним, а також вважав, що висновок судової-психологічної експертизи є упередженим, необгрунтованим і просив визнати дані докази неналежними. Звернув увагу суду, що наразі доньку утримує він та забезпечує її всебічний розвиток. Просив відмовити у задоволенні первісної позовної заяви.
Представник відповідача адвокат Смірнов А.А. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У судовому засіданні, призначеному на 27.08.2025 просив відмовити у задоволенні первісної позовної заяви та задовольнити зустрічний позов, оскільки наразі більше турботи до дитини проявляє її батько. Зазначив, що ОСОБА_4 проживала з батьком у 2018-2019 роках, а також зараз вже на протязі трьох років. ОСОБА_2 створені належні умови для проживання дитини, він має більший дохід ніж позивач за первісним позовом. Крім того, ОСОБА_4 проявляє до батька більшу прихильність. 
Представник третьої особи Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій просив ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини.
Представник третьої особи Дніпровського міського центру соціальних служб в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У судовому засіданні, призначеному на 27.08.2025 представник третьої особи ОСОБА_8 повідомила, що з січня 2024 року донька сторін разом з сестрою та їх матір`ю відвідували психолога. Конфліктів між ними під час відвідування центру не було. Дитина бажає, щоб батьки проживали разом. 
За клопотанням представника позивача за первісним позовом адвоката Патики А.В. було допитано свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_9 , яка є співробітником ОСОБА_1 , повідомила суду, що добре її знає. Вони познайомились у 2019 році та спілкувались не тільки по роботі. Вважає ОСОБА_1 відповідальною матір`ю. Неприязних стосунків між дітьми позивача за первісним позовом свідок не помічала. Наразі ОСОБА_11 працює за гнучким графіком, який підлаштований під навчання дітей. З дітьми ОСОБА_1 бачилась на шкільних канікулах. Останній раз це було у 2023 році.
Свідок ОСОБА_10 , яка також є колегою ОСОБА_1 , пояснила суду, що знає зі слів останньої, що в неї вдома почалися конфлікти. Після розлучення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідок декілька разів була в гостях у позивача за первісним позовом. Свідком конфліктних ситуацій між її доньками свідок не була. Вважає, що ОСОБА_1 має чудове відношення до своїх доньок. 
За клопотанням відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 було допитано свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Так, свідок ОСОБА_12 , повідомив суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розійшлися у 2016 році. Тоді ОСОБА_14 зняв квартиру на АДРЕСА_7 , а ОСОБА_4 переїхали разом з ним. Зі слів ОСОБА_14 свідку відомо, що в останньої погані відносини зі старшою донькою ОСОБА_1 . Також ОСОБА_2 розповідав свідку про конфліктні ситуації в їх родині. Свідок вважає ОСОБА_14 порядною людиною, без шкідливих звичок, люблячим батьком, який в усьому допомагає дитині. 
Свідок ОСОБА_13 , який раніше працював разом зі ОСОБА_2 , суду пояснив, що у ОСОБА_14 гарне ставлення до своєї доньки. За той час, що він проживав на АДРЕСА_8 , свідок неодноразово бачив ОСОБА_2 разом з ОСОБА_15 , бачив як він возив її до школи та робив з нею уроки. 
У судовому засіданні, призначеному на 22.10.2025 також була вислухана думка дитини ОСОБА_3 , яка повідомила, що наразі проживає разом з батьком, з мамою бачиться після школи. З нею вона багато гуляє та грається. До школи її відводить батько. Зазначила, що їй здається, що старша сестра її не дуже любить, а мама в більшості випадків стає на сторону старшої доньки. Їй подобається проживати разом з батьком, оскільки там вона почуває себе спокійніше. Вдома у батька її ніхто не ображає. Наразі мама намається здружити сестер. Коли батько знайшов гарну онлайн школу «Оптіма» та хотів перевести туди доньку, її мама були проти. Мама допомагає їй з домашніми завданнями, але приділяє до цього менши уваги порівняно з батьком. З батьком вона почуває себе комфортніше. Утім, своїми секретами ділиться з обома батьками однаково. Коли вона просить, то батько завжди відпускає її до матері.
Вислухавши учасників справи, допитавши свідків, а також експерта ОСОБА_16 , дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до статей 3, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12-15 цієї Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою).
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").
Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і треба прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини третьої статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі "М.С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі потрібно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
У параграфі 54 рішення ЄСПЛ "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору.
Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди передусім повинні враховувати інтереси самої дитини, оцінюючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження №61-44680св18) зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України дає підстави для висновку, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) викладено висновок про те, що положення Конвенції про права дитини встановлюють, що в усіх діях стосовно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3). Ці положення Конвенції про права дитини узгоджуються з положеннями Конституції та законів України, тому її правові норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.
При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19 (провадження № 61-19210св20).
Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини.
Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року).
Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Водночас, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати інтересам дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України "Про охорону дитинства").
Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції.
Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №404/3499/17).
При оцінці пояснень дитини необхідно враховувати її вік на момент опитування, рівень розвитку та психологічні особливості, притаманні відповідному віку.
У пункті 67 Загального коментаря №14 від 29 травня 2013 року Комітет ООН з прав дитини зазначив, що в інтересах дитини доцільно виходити зі спільної батьківської відповідальності. Приймаючи рішення в інтересах дитини, суддя має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.
У Резолюції "Рівність і спільна батьківська відповідальність" від 02 жовтня 2015 року №2079 Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками (пункт 2).
Крім того, Парламентська Асамблея Ради Європи звернула увагу, що розвиток спільної батьківської відповідальності допомагає подолати гендерні стереотипи щодо ролей, які нібито призначаються жінкам і чоловікам у сім`ї, і є очевидним відображенням соціологічних змін, які відбулися за останні п`ятдесят років в організації приватної та сімейної сфер (пункт 4).
Спільне батьківство слід сприймати як координацію між дорослими у їхніх батьківських ролях і здатність підтримувати та допомагати один одному, воно сприяє покращенню співпраці між батьками та зменшенню ризику потенційних суперечок, оскільки така модель вільна від тягаря переможець-переможений.
Водночас труднощі, пов`язані із спільною опікою, належать до початкового періоду адаптації, і завдяки тривалому контакту батьків ці труднощі поступово зникають. Спільна фізична опіка сприяє відкритому спілкуванню між батьками, мінімізації конфліктів та розчарувань, приносить користь стосункам матір-дитина і батько-дитина.
З урахуванням вищезазначеного, при вирішенні спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини суд, з урахуванням обставин справи, має право розглянути питання щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків чи застосування спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком. У постановах від 26 жовтня 2022 року у справі №750/9620/20, від 04 жовтня 2023 року в справі №208/4667/20, від 14 грудня 2022 року у справі №742/2571/21, від 10 січня 2024 року у справі №183/3958/20 Верховний Суд звертав увагу на можливість застосування судами моделі спільної фізичної опіки батьків над дитиною.
Під час вирішення питання щодо можливості встановлення спільної фізичної опіки, суди, окрім загальних обставин, мають також враховувати: бажання кожного з батьків, щоб дитина проживала разом з ним, згоду на участь у її вихованні та піклуванні; наявність у обох батьків сталих відносин з дитиною та бажання останньої спілкуватися з обома батьками; відсутність обставин, зазначених у частині другій статті 161 СК України, а також інших обставин, що можуть становити загрозу інтересам дитини; наявність у кожного з батьків часу та можливості, що дозволяє належним чином опікуватися дитиною; місце проживання кожного з батьків, що знаходиться не далеко від звичайного місця проживання дитини (сформованих місць життєвих інтересів дитини) тощо(постанова Верховного Суду від 16 лютого 2024 року у справі № 465/6496/19).
У постановах від 22 травня 2024 року у справі № 643/7509/21 та від 22 квітня 2024 року у справі № 754/3063/22 суд касаційної інстанції звертав увагу на необхідність оцінки доцільності визначення почергового проживання дитини з кожним з батьків.
У § 79 рішення ЄСПЛ Kutzner v. Germany, заява № 46577/99 від 26 грудня 2002 року, зазначено, що розірвання контактів і встановлення обмежень у спілкуванні може призвести лише до посилення відчуження дітей від батьків.
Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2015 по 08.04.2024, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 , актовий запис №391, та рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2024 по справі №199/9361/23.
Від шлюбних стосунків сторони по справі мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 , актовий запис №121. 
Судом також встановлено, що ОСОБА_1 має старшу доньку ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої є ОСОБА_18 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_4 , актовий запис №113.
Положеннями частини першої, другої статті 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Згідно з частиною четвертою статті 119, статті 158 СК України органи опіки та піклування обов`язково беруть участь у розгляді справи про місце проживання дитини, а також можуть визначити способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо.
Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини п`ята, шоста статті 119 СК України).
Згідно висновку органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради щодо розв`язання спору «Про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » №4/5-622 від 30.07.2024 визнано доцільним визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , 1984 року народження.
Відповідно до висновку експерта №2314-24 за результатами проведення судової психологічної експертизи за цивільною справою № 199/3508/24 від 29.05.2025, проведеною Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища не спроможна надавати оцінку відношенню кожного з батьків до неї у зв`язку з її залученням до конфлікту між дорослими (конфлікту лояльності) та не пережитого травматичного
досвіду від розлучення батьків. Виявляє прихильність до матері - ОСОБА_1 та до батька - ОСОБА_2 . Ставлення малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до матері - ОСОБА_1 є емоційно теплим і прихильним, виявляє більшу прихильність до неї. Ставлення малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до батька ОСОБА_2 є теплим. Водночас під час психологічного дослідження встановлено негативний вплив батька у зв`язку з тим, що залучає дитину у конфлікт дорослих. Дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , транслює бажання проживати з батьком - ОСОБА_2 . Таке бажання обумовлено прихильністю дитини до батька, яку транслює дитина; бажанням проживати у себе вдома, у звичній обстановці; впливом батька. Водночас проективні методики та підсвідомі реакції ОСОБА_3 вказують на бажання проживати з матір`ю - ОСОБА_1 .
У судовому засіданні 10.12.2025 експерт ОСОБА_16 наданий нею висновок експертизи підтримала.
Судом також встановлено та визнається сторонами, що наразі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_2 та вільно спілкується з матір`ю. 
Згідно характеристики сім`ї від 12.02.2024, наданої директором КЗО «СЗШ №8» ДМР та класним керівником ОСОБА_3 , остання навчається в КЗО «СЗШ №8» ДМР з 1-го класу. Мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 приділяють належну увагу навчанню та вихованню доньки. Батьки забезпечують ОСОБА_19 всім необхідним для навчання. Допомагають виконувати домашні завдання. Цікавляться досягненнями дитини, підтримують зв`язок із класним керівником. Батьки реагують на зауваження чи поради стосовно поліпшення навчальних досягнень доньки. Батьківські збори з першого класу відвідує батько, а від початку 2023/2024 навчального року збори почала відвідувати і мама.
Суд зазначає, що як позивач за первісним позовом ОСОБА_1 так і відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 за місцем роботи характеризуються позитивно, не зловживають спиртними напоями та наркотичними засобами, створили належні умови для виховання та розвитку дитини, не застосовували домашнє насильство по відношенню до неї, у той же час між сторонами існує особистий конфлікт та неприязні відносини, що унеможливило вирішення питання про батьківську опіку щодо їхньої спільної доньки у позасудовому порядку.
Водночас, жодних обставин, які б вказували, що хтось із батьків в силу суб`єктивних чи об`єктивних причин не здатен виконувати покладені на них законом обов`язки щодо виховання, утримання та розвитку спільної дитини, судом не встановлено.
Крім того, самі по собі звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до органів поліції не свідчать про неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків відносно доньки ОСОБА_3 , враховуючи спір між батьками з приводу місця проживання малолітньої дитини. 
Судом встановлено, що сторони проживають в одному місті - м.Дніпро, в однаковій мірі висловлюють бажання піклуватися про малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що є необхідність застосування моделі спільної фізичної опіки батьків щодо дитини, яка сприятиме співпраці батьків та забезпечить належне виховання та задоволення потреб дитини, а тому суд вважає, що в інтересах дитини буде доцільним визначити почергове проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з кожним із батьків.
Доказів, які свідчили б про неможливість підтримання належного емоційного контакту як між матір`ю та дитиною, так і між батьком та дитиною або шкідливість таких контактів для дитини, не здобуто.
Враховуючи, що дитина тривалий час проживає з батьком, має відповідні соціальні контакти за місцем проживання батька та виявляє, можливо, в деякій мірі більшу прихильність до батька, однак, вочевидь, дитина потребує і материнської турботи та безумовної любові, яка має позитивно впливати на її розвиток.
Подолання можливих певних дискомфортних на першому етапі незручностей для дитини, пов`язаних з тимчасовою зміною звичного для неї місця проживання і середовища, а також налагодження емоційного контакту дитини з матір`ю має відбуватися у співпраці батька та матері, а також органу опіки та піклування, за необхідності - психологів.
Використання спільної фізичної опіки у цій справі спрямоване на повернення матері у життя і виховання дитини, яка потребує як материнського, так і батьківського виховання, що у їх синтезі формують основу становлення дитини як повноцінного члена суспільства.
Такий порядок батьківської опіки й відповідальності в повній мірі відповідає визначеному міжнародними нормами та законодавством України принципу рівності прав батьків у спорах про опіку над дітьми та необхідності забезпечення якнайкращих інтересів дитини.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на поточному етапі, доцільно визначити почергово з кожним з батьків, у такому порядку: один тиждень з матір`ю, один тиждень з батьком.
У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, між батьками, визначене судами місце проживання дитини може бути змінено як за згодою сторін, так і в судовому порядку.
Таким чином, первісна та зустрічна позовні заяви підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи результат розгляду справи, суд вважає можливим залишити судові витрати за сторонами по справі. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, Дніпровський міський центр соціальних служб, про визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, Дніпровський міський центр соціальних служб, про визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.
Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почергово з кожним з батьків, у такому порядку: один тиждень з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; один тиждень з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Однотижневий період проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з кожним з батьків починається з 10:00 години неділі та завершується через один тиждень о 10.00 годині неділі.
Перший тиждень, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком ОСОБА_2 .
У задоволенні іншої частини первісних позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
У задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.
Судові витрати залишити за сторонами по справі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання - АДРЕСА_9 . 

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_10 .

третя особа Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, ЄДРПОУ 43938788, місце знаходження - пр. Мануйлівський, 31, м. Дніпро, 49023.

третя особа Дніпровський міський центр соціальних служб, ЄДРПОУ 21945667, місце знаходження - вул. Новосільна, 21, м. Дніпро, 49054.

Суддя           О.Б.Подорець