ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_______________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року	 	Справа № 909/979/25	
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Манюка П.Т., суддів Прядко О.В., Рима Т.Я. розглянувши матеріали
за апеляційною скаргою:	Державного підприємства "Морський торговельний порт "Південний",	
на рішення:	Господарського суду Івано-Франківської області від 09.01.2026 (суддя Скапровська І.М., повний текст рішення складено 02.02.2026),	
у справі:	№ 909/979/25,	
за позовом:	Державного підприємства "Морський торговельний порт "Південний", м. Південне,	
до відповідача:	Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест-Текст", м. Калуш,	
про	стягнення 117 861, 17 грн 	
встановив:
Короткий зміст позовних вимог.
Державне підприємство "Морський торговельний порт "Південний" (надалі позивач, покупець) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест-Текст» (надалі відповідач, постачальник) про стягнення 117 861, 17 грн за договором поставки від 19.06.2024 № Т/СН-197/24 (надалі договір).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бест-Текст» всупереч умовам договору поставки від 19.06.2024 № Т/СН-197/24 не здійснило поставку товару після направлення позивачем письмової рознарядки від 13.08.2024 № 205-12/619 на електронну пошту, а у подальшому 14.08.2024, 05.09.2024, 18.09.2024 на юридичну адресу відповідача. 
З огляду невиконання відповідачем умов договору, позивач здійснив нарахування відповідачу, на підставі п. 7.3 договору, пені у розмірі 0,5 % вартості товару та штрафу у розмірі 15 % вказаної вартості. 
Розглянувши позовні вимоги, Господарський суд Івано-Франківської області 09.01.2026 ухвалив рішення у справі № 909/979/25, яким у задоволенні позовних вимог відмовив повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний» поштою подало апеляційну скаргу від 18.02.2026 (вхід. ЗАГС № 01-05/508/26 від 23.02.2026), у якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09.01.2026 у справі № 909/979/25 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про недотримання позивачем умов договору в частині здійснення направлення рознарядки для здійснення поставки товару на електронну та поштову адресу відповідача. 
До матеріалів справи позивачем долучено рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення до цінного листа та фіскальний чек про пересилання поштового відправлення, що підтверджує факт виконання позивачем умов договору у повному обсязі, відтак у відповідача був обов`язок здійснити поставку товару у строк, встановлений договором.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не надав, однак відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 263 ГПК України).

Рух справи в апеляційній інстанції.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, ухвалено здійснювати розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження без виклику представників сторін в судове засідання, витребувано в Господарського суду Івано-Франківської області матеріали справи № 909/979/25. 
02.03.2026 на адресу Західного апеляційного господарського суду з Господарського суду Івано-Франківської області надійшли матеріали справи № 909/979/25.

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно приписів ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Як встановлено судом першої інстанції, між Державним підприємством "Морський торговельний порт "Південний" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бест-Текст» за результатами електронних торгів UA-2024-05-10-009434-a було укладено договір поставки від 19.06.2024 № Т/СН-197/24.
Згідно з п. 1.1. договору, постачальник (відповідач) зобов`язується поставити на склад покупця, а покупець (позивач) зобов`язується прийняти та оплатити товар, в кількості та за цінами, які вказані в додатку № 1 до цього договору, що є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.
Підпунктом 4.1.1 пункту 4.1. договору встановлено, що поставка конкретної партії товару здійснюється постачальником протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дати направлення письмової рознарядки постачальнику від покупця на поставку конкретної партії товару, яка відправляється будь-яким способом, передбаченим договором. Письмова рознарядка на поставку конкретної партії товару направляється електронною поштою, що зазначена в реквізитах цього договору, та вважається отриманою постачальником у день відправлення цієї рознарядки з електронної пошти покупця, що зазначена в розділі 14 договору, та у порядку, передбаченому п. 12.15 договору.
Додатково, оригінал письмової рознарядки на поставку товару може бути надісланий поштовим відправленням (листом з описом вкладення).
Будь-який із зазначених способів направлення рознарядки покупцем постачальнику на поставку конкретної партії товару вважається належним способом її направлення покупцем, якщо він містить умови про строк поставки, місце поставки, найменування і кількість товару, найменування покупця, номер і дату договору.
Пунктом 12.15 договору визначено, що всі документи (листи, повідомлення, письмові рознарядки, інша кореспонденція тощо), що будуть відправлені покупцем на адресу постачальника, вказану у договорі, вважаються такими, що були відправлені належним чином належному отримувачу до тих пір, поки постачальник письмово не повідомить покупця про зміну свого місцезнаходження (із доказами про отримання покупцем такого повідомлення).
У абзаці 3 пункту 12.15 договору зазначено, що додатково оригінали можуть надсилатись поштовим відправленням (цінним листом з описом вкладення).
Пунктом 14 договору встановлено реквізити сторін, зокрема, постачальника: ТзОВ "Бест-Текст", 77304, Івано-Франківська обл., Калуський р-н, м. Калуш, вул. Біласа і Данилишина, буд. 58, п/р НОМЕР_1 в АТ "ПУМБ", код ЄДРПОУ 45015085, ІПН 450150813030, тел. (095) 317-36-07, e-mail: best-text@ukr.net.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
До матеріалів позовної заяви позивачем долучено скріншоти із електронної скриньки позивача, на підтвердження факту надсилання на електронну адресу відповідача 13.08.2024 рознарядки для здійснення поставки товару на виконання умов договору поставки.
Як встановлено місцевим господарським судом, рознарядка від 13.08.2024 № 205-12/619, а також лист позивача від 05.09.2024 № 5391 та повідомлення від 29.11.2024 про розірвання договору були направлені на електронну адресу - best-text@ukr.ua, що суперечить електронній адресі відповідача зазначеній у пункті 14 договору поставки.
Таким чином, апелянт належним чином не виконав своє зобов`язання за договором поставки від 19.06.2024 № Т-СН-197-24, в частині надсилання рознарядки у спосіб передбачений п. 4.1.1 договору - на електронну пошту вказану у розділі 14 договору, а саме best-text@ukr.net.
Апеляційний суд звертає увагу, що листи, надіслані на неналежну електронну адресу відповідача, не можуть підтверджувати виконання позивачем умов договору в частині направлення письмової рознарядки на поставку товару електронною поштою на адресу, яка зазначена в реквізитах договору, а відтак, не може підтверджувати виникнення у відповідача обов`язку з поставки товару протягом 15 днів з дати направлення такої рознарядки.
Також до матеріалів позовної заяви позивачем долучено:
- опис вкладення у цінний лист та накладну від 14.08.2024 № 6548106837667, де вказані відправник - ДП «МТП «Південний», до відділення, телефон відправника 0951284833 та одержувач ТзОВ «Бест Текст» до відділення, Калуш, Івано-Франківськ, 77304, телефон одержувача 0951284833;
- опис вкладення у цінний лист та накладна від 05.09.2024 № 6548106846542, де вказані відправник ДП «МТП «Південний», до відділення, телефон відправника 0951284833 та одержувач ТзОВ «Бест Текст» до відділення, Калуш, Івано-Франківськ, 77304, телефон одержувача 0951284833;
опис вкладення у цінний лист та накладна від 18.09.2024 № 6548106851147, де вказані відправник ДП «МТП «Південний», до відділення, телефон відправника 0951284833 та одержувач ТзОВ «Бест Текст» до відділення, Калуш, Івано-Франківськ, 77304, телефон одержувача 095128833;
- опис вкладення у цінний лист та накладна від 01.12.2024 № 6548106879157, відправник ДП «МТП «Південний», до відділення, телефон відправника 0951284833 та одержувач ТзОВ «Бест Текст» до відділення, Калуш, Івано-Франківськ, 77304, телефон одержувача 0951284833.
Зі змісту вищевказаних накладних Укрпошти апеляційний суд дійшов висновку, що номер телефону відправника та номер телефону одержувача у таких накладних ідентичний, проте такий не належить відповідачу, оскільки у пункті 14 договору поставки номер телефону постачальника вказаний - 0953173607. 
Як зазначено у рішення місцевого господарського суду, АТ "Укрпошта" на виконання вимог суду, повідомило про те, що поштове відправлення Укрпошта Експрес від 14.08.2024 № 6548106837667 на адресу ТОВ "Бест-Текст" (до відділення, м. Калуш, індекс 77304, номер мобільного телефону НОМЕР_2 ) надійшло 16.08.2024 до відділення Калуш, індекс 77304, через невручення адресату 30.08.2024 повернуто на адресу відправника).
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що надані позивачем докази також не можуть підтверджувати направлення відповідачеві додатково оригіналу письмової рознарядки, з огляду на те, що в таких не зазначена адреса постачальника, як одержувача, а у зазначеній накладній одержувачем означено лише: БЕСТ ТЕКСТ, м. Калуш, до відділення.
Відтак, у рішенні місцевого господарського суду вірно зазначено, що до матеріалів справи позивачем не долучено доказів вручення таких листів відповідачу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.
Оскільки договір поставки має двосторонній характер, тобто певні обов`язки покладаються як на одну, так і на іншу сторону, то у такому зобов`язанні кожна зі сторін одночасно є боржником та кредитором. З точки зору виконання такі зобов`язання є зустрічними, оскільки виконання свого обов`язку однією із сторін обумовлюється виконанням другою стороною свого обов`язку. Виконання зустрічних зобов`язань передбачає виконання кожною із сторін свого обов`язку у порядку, встановленому в даному випадку договором поставки. Якщо ж одна із сторін зобов`язання не виконує свого обов`язку у порядку і строки, встановлені договором, то відповідно друга сторона має право або зупинити виконання свого обов`язку, або відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.
Частиною 2 статті 613 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.
Таким чином, виконання зобов`язання боржником може бути відстрочене на час прострочення кредитора, якщо останній не вчинив дій, необхідних для виконання. Тобто в такому випадку боржник не буде вважатися таким, що прострочив, та не буде нести за це відповідальність до моменту вчинення кредитором передбачених договором, необхідних дій. Вказана правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 31.10.2019 у справі № 904/5340/18.
В силу вимог Цивільного кодексу України та умов договору, відповідач без отримання письмової рознарядки позивача у спосіб передбачений у п. 4.1.1. договору був позбавлений можливості поставити товар з огляду на відсутність такого замовлення зі сторони покупця. 
Апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем не доведені обставини направлення відповідачу письмової рознарядки засобами електронного зв`язку на електронну адресу вказану у пункті 14. договору, відтак позивач не довів обставини настання для відповідача початку строку поставки товару за договором, що робить безпідставними посилання позивача на прострочення поставки товару.
У колегії суддів відсутні підстави для встановлення факту відправлення позивачем відповідачу письмової рознарядки, що є підставою для початку перебігу строку поставки товару, відтак відсутні правові підстави для нарахування штрафних санкцій, а отже відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та для задоволення позовних вимог ДП «Морський торговельний порт «Південний».
За змістом ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на те, що скаржник в апеляційній скарзі не навів інших доводів, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд судового рішення виключно в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи скаржника про необхідність скасування рішення суду першої інстанції є безпідставними.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги позивача - без задоволення.
Судові витрати.
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд 
постановив:
1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Морський торговельний порт "Південний" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09.01.2026 у справі № 909/979/25 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її підписання. 
4. Порядок оскарження постанови в касаційному порядку до Верховного Суду визначений ст. ст. 287-289 ГПК України.
Головуючий суддя Манюк П.Т.
Суддя Прядко О.В.
Суддя Рим Т.Я.