ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

16 лютого 2026 року	Справа №160/30426/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, –

ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, що полягає у невиконанні обов`язку з підготовки висновку про повернення (перерахування) надміру сплачених коштів у сумі 14 034 865,08 грн за заявою КП «Дніпроводоканал» від 29.09.2025;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області підготувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області висновок про повернення (перерахування) безпідставно стягнутих коштів з КБК 11020202 у рахунок платежів за КБК 11010100.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у 2018-2019 роках позивач на виконання рішення суду сплатив до бюджету 14 034 865,08 грн у рахунок погашення податкових повідомлень-рішень. У подальшому рішення суду були скасовано, у зв`язку із чим, означена сума надмірно сплачена позивачем. З метою реалізації права на повернення коштів, 29.09.2025 позивач звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з заявою про повернення (перерахування) надміру сплачених сум, відповідно до ст. 43 Податкового кодексу України (далі – ПК України). Однак, листом відповідач заяву позивача залишив без виконання, мотивуючи спливом строку у 1095 днів, визначеним п. 43.3 ст. 43 та п. 102.5 ст. 102 ПК України. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
До суду від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що позивач листом від 29.09.2025 №4456/14-14 (вх. ГУ ДПС №114073/6 від 29.09.2025) звернувся до відповідача про повернення надмірно сплачених коштів та просив переплату у сумі 14 034 865,08 грн перерахувати з переплати по коду класифікації доходу бюджету (ККДБ) 11020202 в рахунок погашення податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із заробітної плати працівників. Відповідачем розглянуто даний лист позивача, з урахуванням додатків до вищезазначеного листа, а саме копії платіжних доручень встановлено, що КП «Дніпроводоканал» ДМР сплачено податок підприємств та фінансових установ комунальної власності (об`єднаної територіальної громади, району у місті, міста районного значення, села, селища чи їх об`єднань) в наступні дати та періоди, а саме: дата сплати: 01.11.2018 №2733 у сумі 4000000 грн; дата сплати: 30.11.2018 №2981 у сумі 1000000 грн; дата сплати: 26.12.2018 №8673941953 у сумі 1000000 грн; дата сплати: 14.02.2019 №9619287735 у сумі 500000 грн; дата сплати: 15.02.2019 №9619287739 у сумі 500000 грн; дата сплати: 28.02.2019 №97398037 у сумі 1000000 грн; дата сплати: 18.03.2019 №97398134 у сумі 1000000 грн; дата сплати: 19.03.2019 №630 у сумі 731470 грн; дата сплати: 17.04.2019 №882 у сумі 1000000 грн; дата сплати: 23.05.2019 №1172 у сумі 862000 грн; дата сплати: 23.05.2019 №9619288196 у сумі 138000 грн; дата сплати: 25.06.2019 №184955074 у сумі 303395,08 грн; дата сплати: 26.06.2019 №184955086 у сумі 1000000 грн; дата сплати: 01.08.2019 №184955371 у сумі 1000000 грн. ГУ ДПС листом від 08.10.2025 №85074/6/04-36-04-10-19 повідомило позивача, що за результатами розгляду листа КП «Дніпроводоканал» ДМР про повернення надмірно сплачених коштів від 29.09.2025 №4456/14-14 (вх. ГУ ДПС №114073/6 від 29.09.2025) його залишено без виконання. У даному листі від 08.10.2025 №85074/6/0436-04-10-19 зокрема зазначено, що «…Відповідно до п. 43.3 ст. 43 розділу II ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені. Згідно з п. 102.5 ст. 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем виникнення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. За результатами розгляду листа позивача від 29.09.2025 №4456/14-14 (вх. ГУ ДПС №114073/6 від 29.09.2025) відповідачем було встановлено, що дати виникнення окремих сум переплат у складі загальної суми переплати у розмірі 14034865,08 грн не відповідають обов`язковій умові для повернення надмірно сплачених коштів, а саме подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені. З огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 
До суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній підтримав позовні вимоги та просив суд позовну заяву задовольнити. 
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради зареєстроване у встановленому порядку в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області. 
СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську МГУ ДФС прийнято щодо Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради податкове повідомлення-рішення від 04.08.2015 №0000285003 (форма «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 9730479,51 грн. 
СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську МГУ ДФС прийнято щодо Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради податкове повідомлення-рішення від 04.08.2015 №0000295003 (форма «П»), яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 7434268,93 грн. 
СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську МГУ ДФС прийнято щодо Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради податкове повідомлення-рішення від 04.08.2015 №0000305003 (форма «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 754247,22 грн.
Позивачем сплачено до бюджету грошові зобов`язання згідно зазначених вище податкових повідомлень-рішень гідно платіжних доручень №2733 від 01.11.2018 на суму 4000000,00 грн, №2981 від 30.11.2018 на суму 1000000,00 грн, №8673941953 від 26.12.2018 на суму 1000000,00 грн, №9619287735 від 14.02.2019 на суму 500000,00 грн, №9619287739 від 15.02.2019 на суму 500000,00 грн, №97398037 від 28.02.2019 на суму 1000000,00 грн, №97398134 від 18.03.2019 на суму 1000000,00 грн, №630 від 19.03.2019 на суму 731470,00 грн, №882 від 17.04.2019 на суму 1000000,00 грн, №1172 від 23.05.2019 на суму 862000,00 грн, №9619288196 від 23.05.2019 на суму 138000,00 грн, №184955074 від 25.06.2019 на суму 303395,08 грн, №184955086 від 26.06.2019 на суму 1000000,00 грн, №184955371 від 01.08.2019 на суму 1000000,00 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №804/15694/15 (суддя Кучугурна Н.В.) задоволено позовну заяву Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, третя особа – Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень.
Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.08.2015 №0000305003.
Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.08.2015 №0000295003.
Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.08.2015 №0000285003.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.06.2025 апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків – залишено без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 в адміністративній справі №804/15694/15 – залишено без змін.
Відтак, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №804/15694/15 (суддя Кучугурна Н.В.) набрало законної сили 24.06.2025.
29.09.2025 представник позивача звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з листом №4456/14-14 «Про повернення надмірно сплачених коштів» в сумі 14 034 865,08 грн.
Листом №85074/6/04-36-04-10-19 від 08.10.2025 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області лист представника позивача залишено без виконання та повідомлено про те, що відповідно до п. 43.3 ст. 43 розділу ІІ ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені. Згідно п. 102.5 ст. 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем виникнення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. 
Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з цією позовною заявою. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано ПК України.
Відповідно до п. п. 43.1, 43.3, 43.4, 43.5, 43.6 ст. 43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.
Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку.
Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку.
Згідно п. 102.5 ст. 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем виникнення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.
Суд зазначає, що спірні кошти були сплачені позивачем на виконання податкових повідомлень-рішень від 04.08.2015 №0000285003 (форма «Р»), від 04.08.2015 №0000295003 (форма «П»), від 04.08.2015 №0000305003 (форма «Р»), які на момент сплати вважалися чинними та підлягали виконанню.
Разом з тим, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №804/15694/15 (суддя Кучугурна Н.В.), залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.06.2025, визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення від 04.08.2015 №0000305003, від 04.08.2015 №0000295003, від 04.08.2015 №0000285003.
Згідно п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Отже, за наслідками апеляційного перегляду, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №804/15694/15 (суддя Кучугурна Н.В.) набрало законної сили 24.06.2025.
До вказаної дати (24.06.2025), визначені у податкових повідомленнях-рішеннях суми грошових зобов`язань позивача були неузгодженими.
Відтак, право на повернення відповідних сум у позивача виникло лише після набрання законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №804/15694/15 (суддя Кучугурна Н.В.) про скасування податкових повідомлень-рішень, тобто 24.06.2025.
Саме з цієї дати позивач отримав право вимагати повернення надмірно сплачених до бюджету сум у розумінні статті 43 ПК України.
З матеріалів справи судом встановлено, що заява про повернення надмірно сплачених коштів подана позивачем до контролюючого органу 29.09.2025, тобто у межах 1095-денного строку з дня виникнення права на повернення (24.06.2025).
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом у справах щодо визначення моменту початку перебігу строку, передбаченого статтею 102 ПК України, у випадку скасування податкових повідомлень-рішень.
Отже, висновки відповідача про сплив строку є помилковими, а залишення заяви позивача без виконання свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України, Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.
Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі – Порядок № 787).
Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, органи Держмитслужби, та перерахування компенсації до Казначейства подається висновок відповідно до Порядку інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11 лютого 2019 року № 60, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 квітня 2019 року за № 370/33341, та Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18 липня 2017 року № 643, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 серпня 2017 року за № 976/30844. Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до головних управлінь Казначейства подається копія судового рішення, засвідчена належним чином. Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі. У заяві платник може визначити довірену особу для отримання коштів, що мають бути повернені йому з бюджету. У такому разі до заяви про повернення коштів з бюджету додаються довіреність на отримання коштів довіреною особою, засвідчена згідно з вимогами Цивільного кодексу України, та копія паспорта довіреної особи.
Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.
Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є ДПС України, то, зокрема, на Головне управління ДПС у Дніпропетровській області покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №819/33/17 (К/9901/16715/18), від 30.01.2018 у справі №819/1498/17 та від 31.01.2018 у справі №819/1667/17.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача зобов`язального характеру підлягає задоволенню.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, зважаючи, що відповідач не довів правомірність допущеної ним бездіяльності, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи встановлено, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн, відтак, означена сума судового збору підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 5ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 23.01.2014 у справі East/West Alliance Limited проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (п. 268).
У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 269).
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі – Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є:
1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;
4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;
5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;
6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;
8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.
З матеріалів справи встановлено, що 17.12.2024 між Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та Адвокатським бюро «Дєлов та партнери» укладений Договір про надання послуг з адвокатської діяльності №449.
Інших документів на підтвердження здійснення витрат на правову допомогу позивачем до суду не надано. 
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем витрат на правову допомогу в заявленому розмірі, позивачем не було надано до суду квитанції або іншого платіжного документа про сплату за надані послуги з правової допомоги.
Оскільки належно складених документів на підтвердження витрат на правову допомогу у цій справі суду не надано, а саме відсутні докази сплати позивачем за надані адвокатом послуги, у суду відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу на його користь.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 132, 139, 143, 242-243, 245-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:
Позовну заяву Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, що полягає у невиконанні обов`язку з підготовки висновку про повернення (перерахування) надміру сплачених коштів у сумі 14 034 865,08 грн за заявою КП «Дніпроводоканал» від 29.09.2025.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області підготувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області висновок про повернення (перерахування) безпідставно стягнутих коштів з КБК 11020202 у рахунок платежів за КБК 11010100.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 44118658) на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (код ЄДРПОУ 03341305) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька