Номер провадження: 33/813/557/26
Номер справи місцевого суду: 498/1190/24 
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н. С. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 22 серпня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №124777, 31 травня 2024 року в 02 годині 34 хвилин по вул.Центральна в с.Новопетрівка Роздільнянського району Одеської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIASEPHIA» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився за згоди водія у встановленому законодавством порядку за допомогою приладу «AlcotestDrager» 6820 під відеозапис на нагрудну бодікамеру. Відповідно до результатів тестування №16 від 31 травня 2024 року водій дійсно керував транспортним засобом стані алкогольного сп`яніння результат тестування позитивний (1.24 ‰). Від огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 22.08.2024 ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605, 60 грн.
Не погодившись з наведеною постановою суду, 07.02.2026 захисник ОСОБА_1 – адвокат Солонинка С.П. подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Великомихайлівського районного суду Одеської області від 22 серпня 2024 року, скасувати вказану постанову та провадження у справі закрити.
Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 посилається на те, що не є фахівцем в галузі права, тому не обізнаний у процесуальних строках і не має спеціальних знань для складення процесуальних документів. Тому для належного представництва інтересів в суді апеляційної інстанції звернувся за правовою допомогою та уклав з адвокатом договір про надання правничої допомоги. Просив врахувати, що ОСОБА_1 на час притягнення до адміністративної відповідальності проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 НГУ, на цей час служить у військовій частині НОМЕР_3 НГУ АДРЕСА_1 . На час винесення оскаржуваної постанови він приймав участь у бойових діях та отримав поранення, після чого проходив лікування. Тому за вказаних обставин постанову суду не отримував. Зміст постанови став йому відомий після укладення договору про надання правничої допомоги та надання 28.01.2026 захиснику в електронному кабінеті Електронного Суду повного обсягу матеріалів справи. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що працівниками поліції не було зафіксовано керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Крім того, з матеріалів справи вбачається, що факту зупинки транспортного засобу співробітником поліції не було. ОСОБА_1 також заперечує обставини складення відносно нього постанови серії ББА №256425 від 31.05.2024, щодо порушення водієм п. 2.3.в та п. 2.4.2 ПДР. ОСОБА_1 є військовослужбовцем та на час складання протоколу виконував розпорядження командира. Отже, з огляду на вказане на нього розповсюджується ст. 266-1 КУпАП, яка встановлює для військовослужбовців спеціальну процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння. Однак поліцейським було проігноровано дану норму законодавства та пред`явлено військовослужбовцю ОСОБА_1 вимогу щодо проходження огляду в рамках процедури на загальних підставах. З відеозапису вбачається, що працівник поліції не озвучив жодної з визначених ознак алкогольного сп`яніння особи, а одразу почав спілкування з вимоги про огляд. Не відображенні вказані ознаки і в Протоколі. З відеозаписів не вбачається жодних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 .. Також апелянт наголошував, що строк повірки засобу вимірювання техніки був порушений, тому показники газоаналізатора не можуть бути доказом стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .. Про права та обов`язки, передбачені ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснено не було, його підписи поставлені формально за вказівкою поліцейського, відтак було порушено його право на захист. Крім того, відеозапис не є безперервним і містить такі перерви, які ускладнюють повне встановлення обставин події з урахуванням того, що первісно вона починається не з фіксації руху транспортного засобу.
В судовому засіданні, призначеному на 13.03.2026, захисник ОСОБА_1 адвокат Солонинка С.П. підтримала доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, та просила їх задовольнити. 
Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.
В даному випадку апеляційним судом встановлено, що  ОСОБА_1  не брав участі у справі, копія судового рішення йому не надсилалася. Про зміст оскаржуваної постанови дізнався після укладення договору про надання правничої допомоги та надання 28.01.2026 захиснику в електронному кабінеті Електронного Суду повного обсягу матеріалів справи. За цих обставин клопотання про поновлення строку є обґрунтованим та підлягає задоволенню. 
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах поданих доводів, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її скасування.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції дотримався вимог вищезазначених норм закону та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних і допустимих доказах, яким суд надав оцінку відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.
Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №124777, згідно якого 31.05.2024 в 02 годині 34 хвилин по вул.Центральна в с.Новопетрівка Роздільнянського району Одеської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIASEPHIA» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився за згоди водія у встановленому законодавством порядку за допомогою приладу «AlcotestDrager» 6820 під відеозапис на нагрудну бодікамеру. Відповідно до результатів тестування №16 від 31 травня 2024 року водій дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння результат тестування позитивний (1.24 ‰). Від огляду в медичному закладі відмовився під відеозапис на нагрудну бодікамеру. Суд першої інстанції вважав, що протокол складений згідно вимог ст.256 КУпАП, тому піддавати сумніву його зміст підстави відсутні, з чим погоджується і апеляційний суд;
- тестом №16 спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, результат тесту 1,24 проміле. Роздруківка з технічного пристрою «Drager Alcotest 6820» підписана ОСОБА_1 без зауважень;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд був проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей, за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 з результатом огляду на стан сп`яніння проба позитивна 1,24 проміле ОСОБА_1 був згоден;
- розпискою ОСОБА_1 від 31.05.2024, згідно якої останній доручає громадянину ОСОБА_2 , керувати транспортним засобом КІА державний номерний знак НОМЕР_1 . Зобов`язався не керувати автомобілем протягом 12 годин.
- відеозаписом з автомобіля патрульної машини та нагрудної камери поліцейського, з якого убачається, що поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager, на що останній відповів згодою. На питання поліцейського, чи вживав  ОСОБА_1  алкогольні напої, останній відповів «ні». Надалі в процесі проходження тесту на екрані відображено результат з показником 1,24 % проміле. Незгоди водія з вказаним результатом відеозапис не містить. 
Відеозапис із нагрудних камер інспекторів поліції, який значиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, і у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, не містить ознак монтажу чи інших недоліків, з нього достатньо повно убачаються детальні обставини вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення, що цілком підставно було ураховано судом першої інстанції при розгляді справи.
Апеляційний суд не бере до уваги довід апеляційної скарги про те, що з відеозапису з нагрудних камер не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 з огляду на те, що останній під час розмови із працівниками поліції жодного разу не заперечував факту керування транспортним засобом.
Щодо доводів апелянта про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП, оскільки він є військовослужбовцем, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Згідно п. 1 розділу І Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 10 жовтня 2016 року № 515 (далі Інструкція), дана інструкція визначає основні завдання, механізм організації та несення патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій (далі - військова частина), на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України (далі - військові містечка), права та обов`язки патрулів і посадових осіб Служби правопорядку під час несення служби, порядок застосування ними заходів адміністративного примусу до військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані), а також працівників Збройних Сил України (далі - працівники) під час виконання ними службових обов`язків.
Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Даною нормою законодавства визначено чіткий перелік обставин, за яких огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння проводиться особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, зокрема якщо є підстави вважати, що військовослужбовці у стані алкогольного сп`яніння: перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
Керування військовослужбовцем транспортним засобом на дорогах загального користування з ознаками алкогольного сп`яніння чи відмова такого військовослужбовця від проходження огляду на стан сп`яніння до таких підстав не належить.
Згідно з ч.2 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
З протоколу про адміністративне правопорушення та переглянутого апеляційним судом відеозапису, вбачається, що транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 перебував по АДРЕСА_2 , поза межами території будь-якої військової частини. ОСОБА_1 перебував у військовій формі. При спілкуванні з поліцейськими він жодним чином не виказує, що їде на бойове чи будь-яке інше завдання військової служби.
Відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому, при проведенні огляду військовослужбовця водія, таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія поліцейські не повинні запрошувати представника військової служби правопорядку.
Суд зазначає, що об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Чинним законодавством не передбачено виключень для військовослужбовців щодо їх обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до п. 2.5 ПДР України, і вони, як і всі особи, що керують транспортними засобами на території України зобов`язані дотримуватися ПДР.
Отже, в даному випадку ОСОБА_1 як суб`єкт правопорушення є саме водієм, а тому факт перебування його у статусі військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідність проведення огляду в особливому порядку.
Твердження захисту, що огляд останнього на стан сп`яніння повинен був здійснюватися в порядку, визначеному ст. 266-1 КУпАП ґрунтуються на помилковому тлумаченні наведеної норми закону.
Апеляційний суд ставиться критично до заперечень апеляційної скарги щодо неправомірного використання «Drager Alcotest 6820» під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.
Згідно з положеннями п.п.1,3 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, у тому числі і «Alcotest Drager 6820», та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Наказом Держлікслужби № 1529 від 29.12.2014 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в п.43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено.
Згідно з п.13 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13.10.2016 максимальний інтервал між "Сервісним технічним обслуговуванням", "Градуюванням" та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).
Всім вказаним вимогам «Alcotest Drager 6820» відповідає, його використання здійснювалось із дотриманням вимог щодо повірки (калібрування), що, у свою чергу, підтверджує правильність результатів вимірювання.
Отже, оскільки останнє калібрування даного приладу "Drager "Alcotest 6820" було проведено 07.11.2023, то станом на дату проходження 31.05.2024 огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням, інтервал калібрування даного приладу не закінчився.
Також ОСОБА_1 після проходження тесту його результатів не оспорював.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, стосовно того, що працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП, оскільки в матеріалах справи міститься Пам`ятка про ознайомлення зі статтею Конституції України та КУпАП особи, яка притягається до адміністративної відповідальності до протоколу ААД №124777, в якій правопорушник зазначив «ознайомлений, 31.05.2024, ОСОБА_1 » та проставив особистий підпис.
Отже викладені доводи не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наявності інших доказів, які в своїй сукупності підтверджують обставини, які викладені в протоколі, підстав вважати вказані докази неналежними у суду відсутні.
Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції та перевірені апеляційним судом.
Порушень норм процесуального або матеріального права не встановлено під час апеляційного перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Великомихайлівського районного суду Одеської області від 22 серпня 2024 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 22 серпня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду      Є.С. Сєвєрова