1	Справа № 335/11728/25  2/335/804/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого судді Соболєвої І. П., за участі секретаря судового засідання Сідніхіна В. С., розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання в порядку спадкування права власності на недоотриману пенсію, стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання в порядку спадкування права власності на недоотриману пенсію, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму недоотриманої пенсії у розмірі 175 377,59 грн. та судові витрати зі сплати судового збору.
В обґрунтування позову вказала, що вона є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. 
З метою оформлення спадщини після смерті чоловіка, вона, яка є спадкоємицею першої черги за законом, звернулась до державного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом заведено спадкову справу № 44/2024 та в подальшому, вона як єдина спадкоємиця прийняла спадщину відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.2025.
За життя ОСОБА_1 проживала спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 у справі № 280/1058/22 позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задоволені в повному обсязі. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у відповідності до вимог статей 43 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 , виходячи із грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.09.2021 № 2020/с, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки та вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (із врахуванням раніше виплачених сум). Тобто рішенням суду було зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплатити недоплачену суму пенсії.
Однак, ОСОБА_2 за життя не встиг отримати недоплачену суму пенсії, яка була перерахована згідно вищезазначеного судового рішення Запорізького окружного адміністративного суду, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.
20.08.2024 позивачка звернулась до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо виплати заборгованості за рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 у справі № 280/1058/22, яке було винесено на користь померлого чоловіка ОСОБА_2 .
Відповідач листом від 23.12.2024 за № 21956-20746/К-02/8-0800/24 відмовив, та зазначив, що на виконання рішення було проведено перерахунок пенсії, внаслідок якого по пенсійній справі сформувалась доплата за минулий рік. Оскільки стороною у судовій справі виступав її чоловік ОСОБА_2 , то визначення її права на отримання зазначених сум заборгованості після його смерті, може бути вирішено виключно у судовому порядку.
В подальшому до Пенсійного фонду з запитом звернувся нотаріус, в якому зазначив, що відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишились неодержаними у зв`язку з його смертю не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали з пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і у тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсія у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
В подальшому, позивачка повторно 03.10.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо виплати недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю чоловіка – пенсіонера ОСОБА_2 .
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09.10.2025 за № 0800-0405-8/125833 їй було відмовлено в оформленні та виплаті недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 .
На адресу відповідача направлено адвокатський запит для з`ясування розміру суми, яка була перерахована та залишилась недоотриманою ОСОБА_2 .
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.10.2025 за № 0800-0203-8/137554 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 у справі № 280/1058/22 ОСОБА_2 було проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого по пенсійній справі сформувалась доплата різниці пенсії за минулий час у розмірі 175 377,59 грн. 
Отже за життя ОСОБА_2 не було отримано перерахованої пенсії на суму 175 377,59 грн.
Позивачка вважає, що дії відповідача, який перешкоджає їй, як спадкоємці у реалізації права на спадщину у вигляді невиплаченої доплати до пенсії спадкодавця, є протиправними, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 01.12.2025 позовну заяву було залишено без руху із наданням строку для усунення виявлених судом недоліків у 7 днів з дня отримання копії ухвали (а.с. 44).
Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 09.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження із розглядом справи в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання на 04.02.2026; встановлено сторонам строки на подання заяв по суті справи (а.с. 54).
23.12.2025 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на позовну заяву, у якому відповідач заперечує в повному обсязі проти задоволення позовних вимог, виходячи з такого. 
ОСОБА_2 до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/1058/22 від 10.05.2022 Головним управлінням ОСОБА_2 за життя було проведено перерахунок пенсії внаслідок якого по пенсійній справі сформувалась доплата за минулий час у сумі 175377,59 грн., яка внесена до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною постановою. 
Після смерті ОСОБА_2 , пенсія, нарахована за рішеннями суду у розмірі 175377,59 грн., залишалась недоотриманою. При вирішенні питання про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю слід керуватися Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що є спеціальним нормативно правовим актом для правовідносин, які виникли в даній справі. 
Вважає, що позивачка в позовній заяві безпідставно надала перевагу положенням Цивільного Кодексу України та законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, не врахувавши, що померлий отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262 (надалі – Закон № 2262) та саме норми цього Закону мають застосовуватися до правовідносин, які виникають з приводу недоотриманої пенсії ОСОБА_2 . 
Приписами ч. 1 ст. 61 Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначено, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. 
Норми ст. 61 Закону № 2262 є чинними, тому є обов`язковими для застосування всіма фізичними та юридичними особами, зокрема й судами при вирішенні спорів про право на недоотриману пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера. 
Отже, законодавством не передбачено, можливості спадкування недоотриманих сум пенсій військовослужбовців. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.12.2023 № 420/18164/21, від 01.05.2023 у справі № 520/926/21 та від 27.09.2023 у справі № 420/16546/21, в яких суд дійшов висновку, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються за процедурою, визначеною статтею 61 Закону № 2262-ХІІ. 
Таким чином, враховуючи вищезазначене, оскільки законодавствам передбачено, що суми пенсій пенсіонерові з числа військовослужбовців, які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, тому відсутні правові підстави для стягнення цих недоотриманих сум у порядку спадкування.
Звертає увагу суду, що як зазначалося вище, на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/1058/22 від 10.05.2022, суму доплати в розмірі 175 377,59 грн внесено до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється з окремою бюджетною постановою. 
Згідно з матеріалів вищезазначених справ, стороною справи був саме ОСОБА_2 , а не його дружина ОСОБА_1 , а тому стягувачем, тобто на чию користь виконується рішення, був саме померлий. Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 набуде право на отримання нарахованої ОСОБА_2 суми пенсії лише у тому разі, коли на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області буде покладено виконання відповідних зобов`язань в порядку, передбаченим чинним законодавством. 
За викладених обставин, вважають, що орган Пенсійного фонду діяв в межах своїх повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. 
На підставі вищевикладеного, відповідач просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі (а.с. 68-69). 
16.01.2026 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності (а.с. 79-80).
04.02.2026 від представниці відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 82-83).
Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 04.02.2026 року закрито підготовче провадження та було призначено справу до судового розгляду (а.с. 90).
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. 
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку всіх учасників справи.
Суд, дослідив надані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 , видане 09.08.1980 міським відділом РАЦС м. Запоріжжя (а.с. 18).
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 у справі № 280/1058/22 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було зобов`язано у відповідності до вимог статей 43 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб», провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 , виходячи із грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.09.2021 № 2020/с, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки та вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (із врахуванням раніше виплачених сум) (а.с. 27-31).
На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/1058/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого по пенсійній справі сформувалась доплата різниця пенсії за минулий час.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 18.07.2024 (а.с. 17).
Судом встановлено, що позивачка 20.08.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про проведення виплати сум боргу на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 у справі № 280/1058/22.
Листом від 23.12.2024 за № 21956-20746/К-02/8-0800/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України позивачці було відмовлено у виплаті коштів, повідомивши, що на виконання рішення було проведено перерахунок пенсії, внаслідок якого по пенсійній справі сформувалась доплата за минулий рік. Суму доплати внесено до Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною постановою. Оскільки стороною у судовій справі виступав її чоловік ОСОБА_2 , то визначення її права на отримання зазначених сум заборгованості після його смерті може бути вирішено виключно у судовому порядку (а.с. 31).
03.10.2025 позивачка повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою щодо суми виплати недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю чоловіка – пенсіонера ОСОБА_2 .
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 08.10.2025 ПС 54382, ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні та виплаті недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 , оскільки звернення за виплатою недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера надійшло пізніше 6 місяців після смерті (дата смерті пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (а.с. 33).
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.10.2025 № 0800-0203-8/137553 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 у справі № 280/1058/22 ОСОБА_2 було проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого по пенсійній справі сформувалась доплата різниці пенсії за минулий час у розмірі 175 377,59 грн. (а.с. 36).
Довідкою Другої Дніпровської державної нотаріальної контори № 110/02-14 від 21.03.2025, довідкою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 889 від 03.07.2019, довідкою про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру № 195883-2019 від 05.06.2019 підтверджується, що ОСОБА_1 до дня смерті ОСОБА_2 проживала з ним за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19, 20, 24).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2025 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 21).
Так, Конституцією України(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно д ост. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Статтями 1216, 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Із положень ч. 1 ст. 1227 ЦК України слідує, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Уразі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України від «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Згідно з ст. 46 Закон «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті.
Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку. У разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування виникає у спадкоємців за законом почергово.
Позивач є дружиною спадкодавця і відносяться до спадкоємців першої черги за законом.
Суми пенсії, які не були одержані спадкодавцем за життя, входять до складу спадщини за сукупності наступних умов: спадкодавець за життя мав право на їх одержання та не реалізував це право; після смерті спадкодавця відсутні члени його сім`ї (або їх неможливо встановити). Водночас, якщо вина пенсіонера у неотриманні нарахованих сум пенсії відсутня, то ці суми виплачуються спадкоємцям за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.
Під час судового розгляду встановлено, що позивач як спадкоємиця першої черги ОСОБА_2 протягом шести місяців після смерті чоловіка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа.
Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позов подано з метою захисту спадкових прав позивачки, оскільки предметом заявлених позовних вимог є стягнення нарахованої, але не отриманої спадкодавцем позивача за життя пенсії, тобто виплат, які є спадковою масою і не стосуються порядку нарахування соціальних виплат. Тобто вимоги є майновими (стягнення грошових коштів), а правовідносини між сторонами - цивільними.
Положення частин другої, третьої статті 52 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.09.2020 (справа № 428/6685/19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Також суд враховує правову позицію, викладену в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.04.2024 у справі № 201/7965/23, в якій зазначено, що зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Відповідно до статті 1227 ЦК України до складу спадщини входять суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.10.2022 у справі № 727/12371/21 припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.
Зазначене узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 29.03.2023 у справі № 263/12032/20, від 18.10.2023 у справі № 243/12679/21.
Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 22.02.2024, у справі № 461/5878/22, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-XII, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, шо належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.09.2020 у справі № 428/6685/19, від 30.01.2024 у справі № 420/8604/21 та Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19.
ОСОБА_2 не встиг скористатися своїм правом на отримання належних йому виплат, так як ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.
Відмовляючи позивачці у виплаті доплати до пенсії, що залишилася неотриманою ОСОБА_2 , відповідач посилається на те, що відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові й залишилися неодержаними ним у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Також, суд звертає увагу на те, що невиконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 у справі № 280/1058/22, яке ухвалено за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Слід зазначити що в рішенні ЄСПЛ (Lengauer and Others v. Romania, заява 17801/04 та 22 інші, рішення від 29 вересня 2020 року) суд визнав порушення статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції. Суд зауважив, що він вже раніше встановлював, що неможливість заявників повернути у власність своє майно, незважаючи на остаточні судові рішення, що ретроспективно визнавали їх майнові права, являла собою позбавлення їх власності в розумінні другого речення параграфу першого статті 1 Протоколу № 1, та що таке позбавлення в поєднанні з повною відсутністю компенсації становило порушення їх права на мирне володіння своїм майном.
Конституційний Суд України у Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).
Таким чином, враховуючи викладені обставини, практику Верховного Суду та у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивачки, як спадкоємиці, на отримання належного їй спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1 753,78 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263 – 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа Друга Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання в порядку спадкування права власності на недоотриману пенсію, стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1 право власності на донараховану, але не виплачену пенсію розміром 175 377 (сто сімдесят п`ять тисяч триста сімдесят сім) грн 59 коп. в порядку спадкування за законом після смерті  ІНФОРМАЦІЯ_2  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті  ІНФОРМАЦІЯ_2  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донараховану на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 у справі № 280/1058/22, але не виплачену пенсію розміром 175 377 (сто сімдесят п`ять тисяч триста сімдесят сім) грн 59 коп. 
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 753 (одна тисяча сімсот п`ятдесят три) грн. 78 коп.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, код ЄДРПОУ 20490012, адреса місцезнаходження: 69005, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 158-Б.
Судове рішення складено 20.02.2026.

Суддя       І. П. Соболєва