Справа № 146/70/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2026 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,
з участю секретаря судового засідання Баранецької О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Томашпіль цивільну справу
ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідачі: Томашпільська селищна рада Тульчинського району Вінницької області
вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
22 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за ним, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка проживала в с.Яланець Тульчинського (колишнього Томашпільського) району Вінницької області та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , належний покійній на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 15 лютого 1991 року на ім`я її матері ОСОБА_3 .
Даний позов обґрунтовано наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 – мати позивача. 
Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на житловий будинок розташований в АДРЕСА_2 належний їй на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 15 лютого 1991 року на ім`я її матері ОСОБА_3 . ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 після її смерті прийняла спадщину, але право власності на вказаний житловий будинок не переоформила.
Після смерті матері позивач спадщину прийняв, так як на день смерті був зареєстрований та проживав у вищезазначеному будинку.
Позивач не зміг оформити спадщину через нотаріальну контору, у зв`язку з відсутістю оригіналу правовстановлюючого документу.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Томашпільського районного суду від 27 січня 2026 року відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 10 червня 2026 року.
Ухвалою Томашпільського районного суду від 10 березня 2026 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду на 21 квітня 2026 року.
Доводи учасників справи.
В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак представник позивача, адвокат Семко В.М. направив до суду заяву, згідно якої справу просить розглянути без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Представник відповідача Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, однак направив на адресу суду заяву, в якій зазначив, що просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Суд, розглянувши заяви сторін, оцінивши їх належність та достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.
Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).
Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Яланець Томашпільського району Вінницької області померла ОСОБА_2 . 
До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. 
Спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в день смерті спадкодавця ОСОБА_2 . 
В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. 
Відповідно до ст. 1261 ЦК України-перша черга спадкоємців за законом-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 
Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 
Прийняття спадщини – це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.
Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_2 та спадкоємцем ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження останнього серії НОМЕР_1 , де його матір`ю вказано ОСОБА_2 .
Згідно довідки Яланецького старостинського округу Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області № 14-11-18 від 03.12.2025 року після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем за законом є син гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Даний будинок згідно техпаспорта являється власністю ОСОБА_3 , яка являється бабкою ОСОБА_1 та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Гр. ОСОБА_1 приймає дану спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , так як проживав до моменту її смерті в одному будинку.
Отже, ОСОБА_1 є спадкоємцем на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 .
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року №12/5-126, в якому зокрема роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1995 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.
Згідно копії свідоцтва про право власності на жилий будинок від 15 лютого 1991 року, будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на праві власності належить ОСОБА_3 .
Згідно довідки Могилів-Подільського МБТІ від 28 жовтня 2024 року № 456 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрований за ОСОБА_3 . Назва вулиці змінилася з АДРЕСА_4 .
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 25 березня 1997 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до копії рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 05 травня 2005 року, в порядку успадкування визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 1,93 гектара, вартістю 23749,09 грн, розташовану на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області, держаний акт на право приватної власності на землю серії І-ВН № 101405, виданий на підставі рішення Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області, що належало її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Згідно пп. 3.12. глави 10, розділу ІІ, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.
Отже ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 .
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.
Як вбачається із відповіді державного нотаріуса приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Іськової Н.М. від 14.01.2026 року на заяву ОСОБА_1 останньому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно .
Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.
Як вбачається із відповіді Державного нотаріуса Тиврівської районної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_2 в Томашпільській державній нотаріальній конторі не заводилась.
Як видно із відповіді Державного нотаріуса Тульчинської районної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_2 в Тульчинській державній нотаріальній конторі не заводилась.
Як вбачається із відповіді Державного нотаріального архіву Вінницької області спадкова справа після смерті ОСОБА_3 по фонду Томашпільської державної нотаріальної контори не виявлена 
Висновки суду за результатом розгляду справи.
Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.
Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За наведених обставин, враховуючи, що позивачем доведено, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_2 і спадщину прийняв у передбачений законом термін, відповідачем визнано позовні вимоги ОСОБА_1 , визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що за ОСОБА_1 може бути визнано в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , що складається із житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1606,20 гривень (а.с.1,2), а тому враховуючи вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 803,10 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 220, 328, 396, 640, 657, 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст.. 1225, ч. 1, 2 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, статтями 12, 13, 76-89, 90, 95, 141, 163, 200, 263, 265, 293, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні ОСОБА_1 до Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка проживала в с.Яланець Тульчинського (колишнього Томашпільського) району Вінницької області та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , належний покійній на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 15 лютого 1991 року на ім`я її матері ОСОБА_7 .
Повернути ОСОБА_1 п`ятдесят відсотків сплаченого за квитанціями № 11 від 17.12.2024 року та №9 від 26.11.2025 року судового збору, а саме в сумі а саме в сумі 803,10 грн. (вісімсот три гривні десять копійок).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:
позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 22 серпня 2002 року Томашпільським РВУМВС України у Вінницькій області, РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 ;
відповідач: Томашпільська селищна рада Тульчинського району Вінницької області, Код ЄДРПОУ: 04326218, адреса: 24200, Вінницька область, Тульчинський район, селище Томашпіль, пл.Т.Шевченка, 4.
Суддя:		  О. В.  Пилипчук