ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 682/2657/25>
Провадження № 22-ц/820/256/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І., 

розглянув у письмовому порядку судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої смертю особи, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Шевчука В.В. від 13 листопада 2025 року.
Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, зазначав, що 12.07.2025 року у Синельниківському р-ні Дніпропетровської області, поблизу с. Миколаївка та с. Дмитрівка, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем "DAF FT XF 105.460", р.н. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем "Volkswagen T4" р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок даної ДТП пасажир ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син позивача, від отриманих травм загинув. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №20250704060000614 ОСОБА_4 внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення та як такі, що призвели до смерті потерпілого. 
Посилаючись на статтю 27 Закону України №1961-IV вказував, що право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 мають його батьки – позивач ОСОБА_1 та матір ОСОБА_5 . Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Тож розмір страхового відшкодування моральної шкоди, який підлягає виплаті позивачу, складає 48000 грн. (8000х12):2). 
За наведеного, позивач просив стягнути з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на його користь 48000 грн. страхового відшкодування.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» на користь ОСОБА_1 48000 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із моральною шкодою.
Стягнуто з Акціонерного товарисства «Страхова група «ТАС»» на користь ОСОБА_1 12000 грн. судових витрат, пов`язаних з оплатою послуг за надання професійної правничої допомоги.

В апеляційній скарзі ПАТ «СГ «ТАС» просить скасувати рішення суду як незаконне та відмовити в задоволенні позову. На думку апелянта, суд першої інстанції неповно встановив усі обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права. Не враховано, що рішення про виплату страхового відшкодування не приймалося за відсутністю звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, тобто, відсутній факт порушення права позивача, а звернення до суду є передчасним.
По факту ДТП 12.07.2025 року, в результаті якої загинув ОСОБА_4 , розпочато кримінальне провадження, яке розглядається в Петропавлівському районному суді Дніпропетровської області у справі №191/4480/25. Судове рішення на час подання апеляційної скарги не ухвалено, що унеможливлює встановлення обставин ДТП та вини підозрюваної особи. Тож оскільки судове рішення в кримінальному провадженні не прийнято, відповідно до п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зупиняється строк на прийняття страховиком рішення про виплати страхового відшкодування.
Страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП є прямим наслідком цієї ДТП, проте апелянт заперечує причинно-наслідковий зв`язок між смертю потерпілого та ДТП.
Судом не застосовано норму ч.2 ст. 1188 ЦК України, за якою якщо внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Отже, кожний зі страховиків здійснює виплату страхового відшкодування в розмірі по 50% після завершення кримінального провадження та звернення потерпілого із відповідною заявою.
Також вважає, що суд безпідставно відхилив клопотання про передачу справи на розгляд за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва. 

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Встановлено, що 12.07.2025 у Синельниківському р-ні Дніпропетровської області, поблизу с. Миколаївка та с. Дмитрівка, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем "DAF FT XF 105.460", р.н. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем "Volkswagen T4" р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля "Volkswagen T4" ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від отриманих травм загинув.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №20250704060000614 ОСОБА_6 внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди отримав множинні тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення та як такі, що призвели до смерті потерпілого, згідно п 2.1.1. а), 2.1.2., «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», перебувають в прямому причинно-наслідковому зв?язку з настанням смерті.
За фактом ДТП Слідче управління ГУНП в Дніпропетровській області внесло матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025040000000725. 
Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, 27.08.2025 р. повідомлено про підозру водію ОСОБА_2 за ч.3 ст. 286 КК України, обвинувальний акт направлено на розгляд до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, розгляд кримінального провадження на цей час не завершено.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 22.07.2025 Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 24 років.
Батьками загиблого ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
На час смерті ОСОБА_4 не перебував у зареєстрованому шлюбі, дітей у нього немає. 
Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач як один з батьків загиблого в результаті ДТП  ОСОБА_4 має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю його сина у розмірі, що становить половину від визначеного статтею 27 Закону України №1961-IV розміру відшкодування.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Апеляційним судом встановлено, що Страховий поліс ОСЦПВ №ЕР-223152011 виданий ПАТ «СГ «ТАС» щодо страхування цивільно-првової відповідальності автомобіля «DAF FT XF 105.460», р.н. НОМЕР_1 (власник  ТОВ імені В.І. Чапаєва) 30.09.2024 року, і діяв на період до 29.09.2025 року, тож спірні правовідносини врегульовуються нормами чинного на той час Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон №1961-IV).
Згідно з статтею 6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ч.1 ст. 21 Закону №1961-IV) .
Відповідно до статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.
Страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (пункт 27.1). 
За пунктом 27.3 статті 27 Закону №1961-IV страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Пунктом 27.5 ст. 27 Закону №1961-IV передбачено, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.
Відповідно до статті 23 ЦК України кожна особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою зокрема щодо членів її сім`ї.
За змістом статті 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.
Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з пунктом 35.1. статті 35 Закону №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Позивач дійсно не звертався із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування. Разом з тим, заявлений ним позов до ПрАТ «Страхова Група «ТАС» по суті містить цю вимогу до страховика про виплату страхового відшкодування у зв`язку зі смертю сина. Відповідач заперечує, що смерть потерпілого ОСОБА_4 є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди, а отже, наявність підстав для виплати страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого. Тож, між сторонами існує спір щодо виплати страхового відшкодування, який суд має обов`язок вирішити відповідно до ст.ст. 2, 4 ЦПК України. 

Суд першої інстанції правильно констатував, що позивач як один з батьків загиблого в результаті ДТП ОСОБА_4 має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю його сина, на підставі пункту 27.3 статті 27 Закону №1961-IV.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №20250704060000614 ОСОБА_4 внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди отримав множинні тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і перебувають в прямому причинно-наслідковому зв?язку з настанням його смерті.
Тож суд першої інстанції правильно встановив, що смерть потерпілого ОСОБА_4 є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Отже, наявні підстави для виплати страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону №1961-IV.

За змістом норми ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області не завершено розгляд кримінального провадження за обвинуваченням водія автомобіля DAF FT XF 105.460» ОСОБА_2 за  ч.3 ст. 286 КК України (справа №191/4480/25).
Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо неможливості встановлення обставин ДТП та вини підозрюваної особи не мають істотного значення з врахуванням змісту норми ч.2 ст. 1188 ЦК України. 
Також безпідставним є твердження апелянта про неврахування судом ч. 2 ст. 1188 ЦК України та п. 36.3 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо солідарної відповідальності страховиків - за доведеності відповідних правових підстав відповідач після сплати страхового відшкодування позивачу матиме право зворотної вимоги до страховика автомобіля «Volkswagen T4» р.н. НОМЕР_2 (чи законного володільця автомобіля) про стягнення частини сплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.
Позивач звернувся до суду за місцем свого проживання, що відповідає ч. 3 ст. 28 ЦПК України.
Тож доводи апеляційної скарги про помилкове відхилення клопотання відповідача про передачу справи на розгляд Святошинського районного суду м. Києва є безпідставними.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_1 48000 грн. страхового відшкодування, пов`язаного зі смертю особи.

Суд першої інстанції також обґрунтовано стягнув на користь позивача 12000 грн. понесених ним судових витрат відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з урахуванням задоволення позову. 
Розділом 3 Договору № 4-Ж про надання професійної правничої допомоги визначено, що за надання послуг, передбачених умовами цього договору, замовник зобов`язаний оплатити виконавцеві гонорар - грошові кошти в сумі, що еквівалентна 25 % від суми отриманих виплат. На підтвердження вартості наданих адвокатом послуг та їх обсягу додано договір № 4-Ж про надання професійної правничої допомоги, детальний розрахунок робіт (наданих послуг), згідно якого АО «Бюро виплат потерпілим» здійснило консультацію клієнта, підготовку та подання позовної заяви. 
Апелянтом не обґрунтовано і не надано належних доказів на спростування співмірності заявлених витрат на правничу допомогу. Посилання на Рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару за годину роботи на рівні 50% прожиткового мінімуму на день оплати є безпідставним, зважаючи на рекомендаційний характер цього документа. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 375, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» залишити без задоволення.
Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 20 березня 2026 року.

Судді        Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк