ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2061/26 Справа № 932/6572/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В. І. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року м. Дніпро 
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
за участю секретаря судового засідання –Триполець В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Дніпра від 09 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко Світлана Олександрівна про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко Світлана Олександрівна про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-
В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. про визнання права власності в порядку спадкування.
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що власник спірного майна ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачі є спадкоємцями першої черги після останнього, зокрема ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_5 , а ОСОБА_2 його сином.
Проте існує заповіт від імені ОСОБА_5 в користь його сестри – відповідача ОСОБА_3 .
Позивачі вважають такий заповіт нікчемним з двох підстав. По перше такий заповіт, без наявності для цього підстав, підписано іншою особою, а не заповідачем. По друге вказаний у заповіті свідок ОСОБА_6 , в судовому засіданні у справі №199/8253/17, допитувалася у якості свідка та вказала про те, що вона заповіт не зачитувала та не була присутня при його підписанні. 
Враховуючи зазначене ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на :
1) 1/6 частину транспортного засобу марки Mersedes-Benz 814, НОМЕР_1 , фургон - С. 1990 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
2) 1/6 частину транспортного засобу марки Mersedes-Benz 312D, НОМЕР_3 , автобус-D, 1999 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 ;
3) 1/6 частину транспортного засобу марки Hyundai Veracruz, НОМЕР_5 , універсал-В, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_6 ;
4) 1/6 частину транспортного засобу марки Dodge Caliber, 1B3HBN8C28D605202, легковий-комбі-В, 2008 року випуску, помаранчевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_7 ;
5) 1/6 частину транспортного засобу марки Skoda Octavia Tour, НОМЕР_8 , легковий-комбі-В, 2005 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_9 ;
6) 1/6 частину транспортного засобу марки Renault Premium, НОМЕР_10 , реєстраційний номер НОМЕР_11 ;
7) 1/6 частину полупричепу марки Trailer Srem, НОМЕР_12 , реєстраційний номер НОМЕР_13 ;
8) 1/6 частину скутеру марки Suzuki Choinori, НОМЕР_14 , реєстраційний номер НОМЕР_15 ;
9) 1/6 частину рушниці SIMSON калібр 16 № 1656 (антикварна);
10) 1/6 частину рушниці Caesar verini калібр 12 № 200212/300212;
11) 1/6 частину пістолету ПМРМ (Макаров) калібр 9 № ХКСП 5884;
12) 1/6 частину мотору човнового SUZUKI ДТ 15S № НОМЕР_16 , серійний номер НОМЕР_16 ;
13) 1/6 частину підвісного мотору (човновий) SUZUKI ДТ 2.2SK, серійний номер 510689;
14) 1/3 частину гаражу № НОМЕР_17 в кооперативі «Каштан» в Індустріальному районі м. Дніпро;
15) 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 ;
16) 1/6 частину земельної ділянки площею 0,0265 га по АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на :
1) 1/6 частину транспортного засобу марки Mersedes-Benz 814, НОМЕР_1 , фургон - С. 1990 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
2) 1/6 частину транспортного засобу марки Mersedes-Benz 312D, НОМЕР_3 , автобус-D, 1999 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 ;
3) 1/6 частину транспортного засобу марки Hyundai Veracruz, НОМЕР_5 , універсал-В, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_6 ;
4) 1/6 частину транспортного засобу марки Dodge Caliber, 1B3HBN8C28D605202, легковий-комбі-В, 2008 року випуску, помаранчевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_7 ;
5) 1/6 частину транспортного засобу марки Skoda Octavia Tour, НОМЕР_8 , легковий-комбі-В, 2005 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_9 ;
6) 1/6 частину транспортного засобу марки Renault Premium, НОМЕР_10 , реєстраційний номер НОМЕР_11 ;
7) 1/6 частину полупричепу марки Trailer Srem, НОМЕР_12 , реєстраційний номер НОМЕР_13 ;
8) 1/6 частину скутеру марки Suzuki Choinori, НОМЕР_14 , реєстраційний номер НОМЕР_15 ;
9) 1/6 частину рушниці SIMSON калібр 16 № 1656 (антикварна);
10) 1/6 частину рушниці Caesar verini калібр 12 № 200212/300212;
11) 1/6 частину пістолету ПМРМ (Макаров) калібр 9 № ХКСП 5884;
12) 1/6 частину мотору човнового SUZUKI ДТ 15S № НОМЕР_16 , серійний номер НОМЕР_16 ;
13) 1/6 частину підвісного мотору (човновий) SUZUKI ДТ 2.2SK, серійний номер 510689;
14) 1/3 частину гаражу № НОМЕР_17 в кооперативі «Каштан» в Індустріальному районі м. Дніпро;
15) 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 ;
16) 1/6 частину земельної ділянки площею 0,0265 га по АДРЕСА_1 .
Вирішити питання стосовно судових витрат.
У грудні 2024 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що після 2015 року спадкодавець ОСОБА_5 та ОСОБА_5 почали проживати окремо, ОСОБА_5 подала позов про розірвання шлюбу.
Спадкодавець ОСОБА_5 потрапив у ДТП 24.12.2016, після чого його лікування та догляд забезпечувала його сестра (відповідач) за первісним позовом із чоловіком (третя особа). ОСОБА_5 до дня своєї смерті проживав разом із матір`ю ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_2 .
Спірний заповіт відповідав волі заповідача. Заповіт підписано іншою особою у зв`язку із неможливістю його підписати ОСОБА_5 через флебіт підшкірних вен правого передпліччя який суттєво обмежив рухову функцію правої руки. Участь свідків у посвідченні заповіту у даному випадку не була обов`язковою.
Зустрічний позов відповідач додатково мотивує тим, що відповідач є спадкоємцем майна ОСОБА_5 за заповітом. Таке право заперечується позивачами, а тому наявні підстави для визнання права власності на спадкове майно за відповідачем.
Враховуючи зазначене, ОСОБА_3 просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно ОСОБА_5 , а саме на частини будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 та на частину іншого майна, яке заявлено до поділу в первісному позові. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Дніпра від 09 жовтня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також зустрічного позову ОСОБА_3 – відмовлено. 
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять рішення суду в частині відмовлених первісних вимог скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким первісний позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково. 
Судом встановлено, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 30 вересня 1989 року був укладений шлюб, про що складено актовий запис за №1260, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_18 , виданого повторно 01.07.2016 Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділі ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народився син – ОСОБА_2 , про що Відділом РАЦС Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська 30.05.1990 зроблено відповідний актовий запис №905.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_19 , виданого 07.06.2017 Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис №1077.
15 червня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. із заявами про прийняття спадщини (спадкова справа 9/2017) після ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
10 квітня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. посвідчено заповіт ОСОБА_5 , який зареєстрований в реєстрі за №298, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть йому на день смерті, заповідає відповідачці ОСОБА_3 .
Також сторонами не заперечується той факт, що третім спадкоємцем за законом першої черги після ОСОБА_5 була його матір, яка померла у 2021 році.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила про те, що доглядала спадкодавця ОСОБА_5 , у якого через уколи та крапельниці опухали руки. Вона ставила йому компреси на руки, кормила його, поїла. Функції рук бути обмежені.
У справі №199/8253/17 свідок ОСОБА_9 зазначала про те, що ОСОБА_5 користувався телефоном, пультами до ліжка та телевізора, проте також вказувала про утруднення роботи рук та компреси на них.
Свідок ОСОБА_10 вказувала про уколи, крапельниці та компреси для рук ОСОБА_5 та про те, що його годували.
У справі №199/8253/17 свідок ОСОБА_10 зазначала про те, що ОСОБА_5 користувався пультом та сам їв.
Свідок ОСОБА_11 , лікар КЗ «Дніпропетровська МКЛ №9» ДОР, який був лікарем ОСОБА_5 , повідомив про виявлення у нього флебіту рук, про компреси та обмотування рук, а також про те, що будь-які рухи руками були небажаними, руки були обмеженими у функціонуванні.
У справі №199/8253/17 свідок ОСОБА_11 зазначала про те, що ОСОБА_5 задіював руки коли «ворочився».
Експерт ОСОБА_12 фактично підтримав свій висновок, складений в межах цивільної справи №199/8253/17. Зокрема, згідно з висновком судової психіатричної експертизи №23 від 10.10.2019 ОСОБА_5 , за життя в період часу складання заповіту, будь-якими психічними розладами не страждав, за своїм психічним станом та той період часу він міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Окрім цього експертом вказано, що при аналізу медичної документації, даних про порушення функцій верхніх кінцівок, внаслідок отриманих травм та медичних процедур, що могли заважати вільно виконувати активні цілеспрямовані дії верхніми кінцівками на 10.04.2017 не виявлено.
Вказані висновки базуються на медичних картках КЗ «ДОКЛМ» ДОР, КЗ «ДМЛ №5».
У справі №199/8253/17 свідок ОСОБА_6 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ) зазначала про те, що вона підписувала якийсь документ, проте який саме вона не знає, при підписанні також були заповідач ОСОБА_13 , його мати та незнайомий їй чоловік. При підписанні ОСОБА_13 був в адекватному стані та всіх присутніх впізнавав. Свідок зазначила про те, що заповіт не зачитувався, проте на питання суду відповіла, що може й не пам`ятати цього.
ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 та визнання права власності на спадкове майно.
Позов обґрунтовувався тим, що заповіт є недійсним, так як на момент його складення померлий ОСОБА_5 за своїм психічним станом не міг повністю розуміти значення своїх дій та керувати ними, оскільки внаслідок стійкого психологічного розладу, на фоні зловживання спиртними напоями та отриманих внаслідок ДТП важких травм, не міг адекватно і неупереджено сприймати дійсність. Крім того, наявні у ОСОБА_5 переломи та тяжкий стан, в якому знаходився останній на час посвідчення заповіту, дають підстави стверджувати про його нездатність власноруч здійснювати підпис на документах.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2020 у справі №199/8253/17 відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зверталися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання нікчемним заповіту ОСОБА_5 . Проте рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2024 у справі №199/9721/19, з урахуванням мотивів постанови Дніпровського апеляційного суду від 17.07.2024 відмовлено у задоволені позову у зв`язку із обранням неналежного способу захисту.
В даній справі наявний висновок експерта №41 від 28.04.2022 року, складений експертами КЗ “Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи” ДОР” за результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи:
1) згідно аналізу наданої медичної документації комісією експертів встановлено, що після дорожньо-транспортної події 24.12.2016 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримав тілесні ушкодження: сумісна травма: закрита травма грудної клітки з численними переломами ребер справа з правостороннім гемотораксом, внутрішньочеревний розрив сечового міхура, відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку другого ступеню з вогнищем забою правої лобної долі, перелом потиличної кістки зліва, забійна рана лобно-тім`яної ділянки посередині, закрита хребтова травма, перелом дуги атланта та дуги 2-го шийного хребця зліва, компресійні переломи тіл 10-го та 11-го грудних хребців, нижня параплегія, перелом правої здухвинної та сідничної кісток, переднього краю правої вертлюгової западини, закритий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням та крайовий зовнішнього мищелку лівої великогомілкової кістки зі зміщенням;
2) при аналізі наданої медичної документації, даних про порушення функції верхніх кінцівок, внаслідок отриманих травм та медичних процедур, що могли заважати вільно виконувати активні цілеспрямовані дії верхніми кінцівками на 10.04.2017, не виявлено (огляд членами комісією МСЕК№1 від 03.04.2017); про це також свідчить рівень ураження спинного мозку (Тh10-Тh11); в посильному листі на МСЕК є огляд психіатра від 28.03.2017 з діагнозом: «Последствия ушиба головного мозга 2 ст. с формированием очагового ушиба правой лобной доли, выраженный астено-невротический синдром», ОСОБА_5 знаходився у ясній свідомості; будь-яких даних про наявність у ОСОБА_5 психічних порушень, що могли б унеможливити активні цілеспрямовані дії, не виявлено;
3) на час складання заповіту 10.04.2017 ОСОБА_5 знаходився у соматично задовільному стані («окреп соматически») після стаціонарного лікування, продовжував амбулаторне лікування і за станом центральної нервової системи будь-яких порушень, що могли обмежувати активні цілеспрямовані дії верхніми кінцівками, не встановлено.
В межах вказаної справи у якості свідків допитувалися судово-медичний експерт ОСОБА_12 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 . Також місцевим судом досліджувались пояснення третьої особи ОСОБА_7 , оскільки вона померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ; досліджувались пояснення приватного нотаріуса Дніпропетровська міського нотаріального округу Грищенка Володимира Івановича, останній помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ; досліджувались пояснення ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка за життя була допитана в якості свідка в ході розгляду цивільної справи №199/8253/17.
Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається існування цивільної справи №199/5610/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя, провадження відкрито 29.08.2016 та досі триває ( ОСОБА_5 замінено правонаступником ОСОБА_3 ).
Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі не довели існування таких обставин, які б свідчили про нікчемність заповіту на противагу дійсного волевиявлення спадкодавця щодо розпорядження своїм майном, тоді як свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне. 
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).
Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, одним із способів набуття права власності на майно є спадкування.
Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261–1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.
Статтею 1247 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми заповіту, за якими заповіт повинен складатися у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем (якщо особа не може підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу). Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251–1252 цього Кодексу.
Відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.
Статтею 1253 ПК України передбачена можливість посвідчення заповіту при свідках, яке відбувається за бажанням заповідача. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю і не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.
Згідно з частиною другою статті 1248 ІІК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).
Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.
Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним відповідно до вимог статті 1257 ЦК України.
У постанові Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі №759/2328/16 (провадження №61-5800зпв18) зазначено, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17 (провадження №12-304гс18) викладено висновок, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Верховний Суд під час касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
У справі, що переглядається, встановлено, що 10 квітня 2017 року від імені ОСОБА_5 , було оформлено заповіт, яким заповідач все майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповідав ОСОБА_3 . 
У заповіті вказано, що на прохання та з слів заповідача заповіт записаний нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Заповіт складено вдома о 15 годині 00 хвилин за адресою АДРЕСА_3 , у зв`язку з хворобою заповідача, який не може сам прочитати та підписати заповіт, на його прохання і в його присутності текст заповіту підписано ОСОБА_19 , при посвідченні заповіту присутні запрошені ним свідки: ОСОБА_18 , ОСОБА_6 .
За змістом пунктів 3-8 глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), передбачено, якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документа та в посвідчувальному написі.
У порушення Порядку вчинення нотаріальних дій на спірному заповіті міститься лише посилання на стан здоров`я заповідача без зазначення його конкретних фізичних вад та хвороби, які б перешкоджали йому самостійно підписати заповіт.
В матеріалах справи наявні належні докази того, що ОСОБА_5 самостійно читав та підписував документи, доказів того, що після аварії він втратив можливість самостійно писати та проставляти підпис на документах, суду не надано.
У частині першій статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Отже, підписання заповіту замість заповідача особою, якій вона не доручала його підписання та не зазначення у заповіті причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє, відсутність двох свідків при посвідченні заповіту свідчить, що заповіт складено з порушенням вимог щодо його форми, та відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України, це має наслідком його нікчемність.
У справі, що переглядається, звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 посилалися на те, що заповіт його батька є нікчемним, оскільки порушено порядок його складання та підписання.
Встановивши наявність порушень порядку складання та підписання заповіту, на що суд першої інстанції уваги не звернув і належної правової оцінки не надав, слід дійти висновку про доведеність позивачем обставин, з якими закон пов`язує нікчемність заповіту.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною померлого спадкодавця ОСОБА_5 , а ОСОБА_2 є його сином, а тому є спадкоємцями першої черги за законом.
З огляду на викладене, та враховуючи, що позивачі в установлений законом строк прийняли спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , а також те, що заповіт, посвідчений приватним нотаріусом від 17.04.2017р., є нікчемним, суд дійшов висновку, що вимоги позивачів про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом є обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
В матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи, які б свідчили, що на момент смерті ОСОБА_5 був власником скутеру марки Suzuki Choinori, НОМЕР_14 , реєстраційний номер НОМЕР_15 .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання позову до суду у цій справі судовий збір підлягав сплаті у розмірі 14342,60 грн.
За подання апеляційної скарги на рішення суду у цій справі судовий збір підлягав оплаті у розмірі 21 513,90 грн.
Таким чином, судовий збір, сплачений позивачами за подання позову та апеляційної скарги підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь апелянтів у розмірі 35 856,5 грн, що становить по 17 928,28 грн на кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 — задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Дніпра від 09 жовтня 2025 року в частині відмови в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко Світлана Олександрівна про визнання права власності в порядку спадкування – скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко Світлана Олександрівна про визнання права власності в порядку спадкування — задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/6 частину транспортного засобу марки Mersedes-Benz 814, НОМЕР_1 , фургон - С. 1990 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; 1/6 частину транспортного засобу марки Mersedes-Benz 312D, НОМЕР_3 , автобус-D, 1999 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; 1/6 частину транспортного засобу марки Hyundai Veracruz, НОМЕР_5 , універсал-В, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_6 ; 1/6 частину транспортного засобу марки Dodge Caliber, 1B3HBN8C28D605202, легковий-комбі-В, 2008 року випуску, помаранчевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_7 ; 1/6 частину транспортного засобу марки Skoda Octavia Tour, НОМЕР_8 , легковий-комбі-В, 2005 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_9 ; 1/6 частину транспортного засобу марки Renault Premium, НОМЕР_10 , реєстраційний номер НОМЕР_11 ; 1/6 частину полупричепу марки Trailer Srem, НОМЕР_12 , реєстраційний номер НОМЕР_13 ; 1/6 частину мотору човнового SUZUKI ДТ 15S № НОМЕР_16 , серійний номер НОМЕР_16 ; 1/6 частину підвісного мотору (човновий) SUZUKI ДТ 2.2SK, серійний номер НОМЕР_20 ; 1/3 частину гаражу № НОМЕР_17 в кооперативі «Каштан» в Індустріальному районі м. Дніпро; 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 ; 1/6 частину земельної ділянки площею 0,0265 га по АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/6 частину транспортного засобу марки Mersedes-Benz 814, НОМЕР_1 , фургон - С. 1990 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; 1/6 частину транспортного засобу марки Mersedes-Benz 312D, НОМЕР_3 , автобус-D, 1999 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; 1/6 частину транспортного засобу марки Hyundai Veracruz, НОМЕР_5 , універсал-В, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_6 ; 1/6 частину транспортного засобу марки Dodge Caliber, 1B3HBN8C28D605202, легковий-комбі-В, 2008 року випуску, помаранчевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_7 ; 1/6 частину транспортного засобу марки Skoda Octavia Tour, НОМЕР_8 , легковий-комбі-В, 2005 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_9 ; 1/6 частину транспортного засобу марки Renault Premium, НОМЕР_10 , реєстраційний номер НОМЕР_11 ; 1/6 частину полупричепу марки Trailer Srem, НОМЕР_12 , реєстраційний номер НОМЕР_13 ; 1/6 частину мотору човнового SUZUKI ДТ 15S № НОМЕР_16 , серійний номер НОМЕР_16 ; 1/6 частину підвісного мотору (човновий) SUZUKI ДТ 2.2SK, серійний номер НОМЕР_20 ; 1/3 частину гаражу № НОМЕР_17 в кооперативі «Каштан» в Індустріальному районі м. Дніпро; 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 ; 1/6 частину земельної ділянки площею 0,0265 га по АДРЕСА_1 .
В задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/6 частину скутеру марки Suzuki Choinori, НОМЕР_14 , реєстраційний номер НОМЕР_15 — відмовити.
В задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на 1/6 частину скутеру марки Suzuki Choinori, НОМЕР_14 , реєстраційний номер НОМЕР_15 — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у загальному розмірі 35 856,5 грн, що становить по 17 928,28 грн на кожного.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “25” березня 2026 року.
Повний текст постанови складено “26” березня 2026 року.
Головуючий: Судді: