Справа № 441/2580/24 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І. 
Провадження № 22-ц/811/2114/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:
головуючої: Н.П. Крайник
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 19 травня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2024 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути в з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.10.2021 року у розмірі 18 862.54 грн заборгованості за кредитом, 17771.1 грн заборгованості за відсотками, що разом складає 36 633 грн 64 коп., а також судовий збір в розмірі 3028 грн.
В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 21.10.2021 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі відповідно до умов Договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому, свої зобов`язання не виконав. Просив позов задоволити. 
Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 19 травня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.10.2021 року в розмірі 36 633. 64 грн, яка складається з 18 862.54 грн заборгованості за кредитом, 17771.10 грн заборгованості по відсоткам.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір в розмірі 3028 грн. 
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Вказує, що ОСОБА_1 не підписував та не погоджувався на запропоновані банком умови кредитного договору, жодних коштів не отримував. На думку апелянта, долучені до позовної заяви документи не свідчать про існування між сторонами будь-яких правовідносин та не підтверджують наявність заборгованості. Вказує, що відповідач звертався з заявою про застосування строку позовної давності, оскільки між сторонами не було погоджено збільшення строку звернення до суду. Зазначає, що судом безпідставно стягнуто з відповідача на користь позивача три відсотки річних та інфляційні втрати. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У пункті 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Судом першої інстанції встановлено, що 21.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк».
В анкеті-заяві зазначено, що відповідач ОСОБА_1 погоджується з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», становлять укладений між ним та Банком договір про надання банківських послуг.
В цій заяві-анкеті ОСОБА_1 також засвідчив, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Також засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватись ним для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку A-Bank24 з метою засвідчення його дій згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг.
В подальшому, з використанням УЕП відповідача, було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена».
У заяв-анкеті ОСОБА_1 підтвердив і погодив, що до укладення цієї угоди ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання послуг АТ «А-Банк», Тарифами, Паспортом споживчого кредиту та до укладення цієї угоди йому надана повна інформація про фінансові послуги, у відповідності до ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг.»
21.10.2021 року АТ «Акцент-Банк» встановило ОСОБА_1 кредитний ліміт за карткою/рахунком, поточний рахунок № НОМЕР_1 в розмірі 20 000 грн та цього ж дня ОСОБА_1 отримав 19 000 грн готівкою через касу банку.
Таким чином, за умовами укладеного між сторонами договору №б/н від 21.10.2021 року, відповідач ОСОБА_1 отримав кредит зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом після закінчення пільгового періоду користування (до 62 днів), зі строком кредитування - 240 місяців.
Згідно з довідкою АТ «А-Банк» за ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_2 та видано наступні картки: № НОМЕР_3 , строком дії до березня місяця 2028 року та № НОМЕР_4 строком дії до грудня місяця 2031 року.
Відповідно до виданої АТ «А-Банк» довідки за лімітами ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 21.10.2021 року за період з 21.10.2021 року по 26.09.2024 року встановлювались такі кредитні ліміти: 21.10.2021 року – 20 000 грн (встановлення); 21.10.2021 року – 20 000 грн (збільшення) та 25.04.2024 року – 18 900 грн (зменшення).
Згідно з випискою по картці ОСОБА_1 за період з 21.10.2021 року по 23.04.2024 року, відповідач отримав 21.10.2021 року готівкою через касу банку 19 000 грн.
Сума витрат відповідача за вказаний період склала 39 018.20 грн. сума зарахувань - 2974.92 грн.
Колегія суддів звертає увагу на те, що часткова сплата ОСОБА_1 платежів за договором свідчить про визнання ним укладення кредитного договору з АТ «А-Банк» та те, що йому були відомі умови кредитування.
Згідно наданого АТ «Акцент-Банк» розрахунку, заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.10.2021 року, станом на 26.09.2024 року, складає 36 633.64 грн, з яких: 18 862.24 грн – заборгованість за тілом кредиту, 17 771.10 грн – заборгованість по процентам.
Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про те, що АТ «А-Банк» вправі вимагати захисту своїх прав, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості.
Відповідач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження погашення ним тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами та на спростування доводів позивача про наявність у відповідача заборгованості по тілу кредиту та по процентах за користування кредитними коштами саме у зазначеному позивачем розмірі, що є процесуальним обов`язком відповідача.
При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 року № 913/618/21, у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який дійшов висновку про те, що матеріалами справи підтверджено вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості по тілу кредиту та процентів за користування кредитними кошами.
В той же час, відповідач зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним до суду не подавав, договір в судовому порядку недійсним не визнавався (доводи і докази про протилежне у матеріалах справи відсутні), а відтак такий (відповідно до статті 204 ЦК України) є правомірним, а тому підлягає до виконання.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не підписував та не погоджувався на запропоновані банком умови кредитного договору, жодних коштів не отримував не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.
Твердження апелянта про безпідставне стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотки річних та інфляційних втрат колегія суддів відхиляє як необгрунтовані, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що банком не проводились такі нарахування та з вимогами про їх стягнення до суду не звертався.
Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін, яке постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 19 лютого 2026 року.
Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 19 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 19 лютого 2026 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик 

М.М. Шандра