Справа № 420/15127/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ВКПФ “ВЯЧЕСЛАВА” до Південнівської міської ради Одеського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ВКПФ “ВЯЧЕСЛАВА” до Південнівської міської ради Одеського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 20.05.2025 року адміністративний позов залишено без руху та позивачу надано час для усунення недоліків позовної заяви шляхом уточненого адміністративного позову оформленого відповідно до вимог ст.ст. 5, 160, 161 КАС України та з урахуванням недоліків зазначених в ухвалі суду з наданням його копії для відповідача, а також доказів сплати судового збору в повному обсязі.
Ухвалою суду від 05.06.2025 продовжено позивачу строк усунення недоліків адміністративного позову.
Представником ВКПФ “ВЯЧЕСЛАВА” подано заяву про усунення недоліків, в якій прохальна частина викладена в такій редакції:
визнати протиправною бездіяльність Південнівської міської ради, що полягає у невнесенні до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку площею 0,60 га, яка перебуває у постійному користуванні ВКПФ “ВЯЧЕСЛАВА”, відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії І-ОД № 001381 від 06.03.1997 року;
зобов`язати Південнівську міську раду внести відомості про межі зазначеної земельної ділянки до Державного земельного кадастру, згідно з фактичним користуванням, встановленим державним актом та відповідним рішенням Южненської міської ради народних депутатів від 26.12.1996 року №169-XV-XXI.
Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що незважаючи на наявність правовстановлюючих документів, посадові особи відповідача протягом тривалого часу безпідставно відмовляють погоджувати технічну документацію, що унеможливлює реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та реалізацію прав постійного користування. 
Ухвалою суду від 19.05.2025 року заяву представника ВКПФ “ВЯЧЕСЛАВА” про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.
Ухвалою суду від 27.05.2025 року заяву представника ВКПФ “ВЯЧЕСЛАВА” про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.
Ухвалою суду від 03.06.2025 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ВКПФ “ВЯЧЕСЛАВА” до Південнівської міської ради Одеського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
Ухвалою суду від 13.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою суду від 26.09.2025 року в задоволенні клопотання представника позивача про залучення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відмовлено.
Ухвалою суду від 26.09.2025 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відмовлено.
До суду від Південнівської міської ради Одеського району Одеської області надійшов відзив на позов, в якому представником відповідача зазначено, що позовна заява є безпідставною, необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню. 
Представник відповідача вказує, що на даний час земельна ділянка 0,60 га під розміщення ринку за адресою: Одеська обл., м. Південне, вул. Хіміків, 27 із земель територіальної громади м. Південного Одеської області» не сформована. У державному земельному кадастрі наявна земельна ділянка площею 0,5679 га. для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, на яку Південнівська міська рада протягом багатьох років пропонує Позивачу оформити право оренди. Відповідно до рішення № 717-VII від 31.08.2017 року «Про надання згоди ВКПФ «В`ячеслава» на виготовлення технічної документації зі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, яка була надана в постійне користування площею 0,6000 га, враховуючи, що на земельній ділянці площею 0,6000 га на даний час існують вже сформовані інші земельні ділянки. Таким чином, земельна ділянка 0,60 га не може бути сформована, оскільки ВКПФ ”В`ЯЧЕСЛАВА” раніше було не законно передано частини даної земельної ділянки в користування іншим особам, які в свою чергу збудували об`єкти нерухомості.
Відповідач зазначає, що Південнівська міська рада Одеського району Одеської області не вносить відомості в Державний земельний кадастр щодо земельних ділянок, які вже оформлені. До повноважень Південнівської міської ради не відносяться повноваження щодо внесення відомостей про межі земельної ділянки до Державного земельного кадастру, згідно з фактичним користуванням.
Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач не заперечує факт видання рішення від 26.12.1996 та видачу на його підставі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою 0,60 га. Зазначені рішення та акт не були скасовані. Позивач є належним землекористувачем відповідно до ст. 92 ЗКУ. При цьому рішення про припинення права постійного користування віл 14.12.2006 прийнято без згоди позивача, без судового рішення, без внесення відповідного запису до ДЗК щодо припинення такого права. Накладення частини земельної ділянки іншими сформованими ділянками свідчить не про втрату права позивача, а про дії відповідача, який без скасування права постійного користування передав частину ділянки третім особам. Відповідач безпідставно вказує на відсутність повноважень на внесення відомостей. Відповідач мав забезпечити погодження та внесення відомостей про межі, або в разі виявлення невідповідностей – звернутися до уповноваженого органу, а не ігнорувати надане право. 
Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини. 
Судом встановлено, що відповідно до висновку «Про дозвіл розробки проекту відведення земельної ділянки» від 26.09.1996 року, Южненська міська рада народних депутатів, погодила відведення земельної ділянки на загальній площі 12165 м2 в тому числі АТП «Южне» - 6160 м2 під продовольчий ринок, ПП «Вячеслава» всього 6005 м2 з них: під промисловий ринок 1385 м2, продовольчий 4620 м2 в мікрорайонній зоні відповідно до генерального плану розвитку міста.
Рішенням Южненською міською радою народних депутатів №169-XV-ХХІІ від 26.12.1996 року «Про видачу державного акту на право постійного користування землею ПП «В`ячеслава» під розміщення промислового та продовольчого базару в м. Южне», вирішено видати державний акт на право постійного користування землею ПП «В`ячеслава» під продовольчий та промисловий базар розміщений на площі 6005 м2 у тому числі під промисловий ринок 1385 м2, продовольчий 4620 м2 за рахунок земель міста, які знаходяться в мікрорайонній зоні.
Відповідно до копії Державного акту серії І-ОД №001381 від 06.03.1997 року виданого Южненською міською радою народних депутатів Комінтернівського району Одеської області, надано Виробничій комерційній приватній фірмі «Вячеслава» у постійне користування 0,60 га землі для розміщення міського ринку, відповідно до рішення Южненської міської Ради народних депутатів від 26.12.1996 року №169-XV-XXII.
Витягом із протоколу №19 від 29.08.2017 року засідання постійної депутатської комісії Южненської міської ради з питань адміністративно територіального устрою, регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища, цивільної оборони, шляхом голосування більшістю голосів погодили проект рішення №38 «Про надання згоди ВКПФ «Вячеслава» на виготовлення технічної документації зі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, яка була надана в постійне користування».
Рішенням Южненської міської ради від 31.08.2017 року №717-VII «Про надання згоди ВКПФ «Вячеслава» на виготовлення технічної документації зі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, яка була надана в постійне користування», ВКПФ «Вячеслава» надано згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), приблизною площею 0,600 га, яка знаходиться в постійному користуванні на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №001381, в порядку встановленому чинним законодавством.
Вважаючи бездіяльність Південнівської міської ради, що полягає у невнесенні до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку площею 0,60 га, яка перебуває у постійному користуванні ВКПФ “ВЯЧЕСЛАВА”, відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії І-ОД № 001381 від 06.03.1997 року протиправною, позивач звернувся до суду.
Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
За приписами частини 1 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Частиною 2 статті 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельних ділянок здійснюється:
у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;
шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;
шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;
шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;
за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);
за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.
Відповідно до положень частин 3 -5 статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
У свою чергу частиною 6 статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Згідно з частиною 7 статті 79-1 ЗК України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
Як встановлено судом, право користування земельною ділянкою площею 0,60 га, виникло у позивача на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії І-ОД № 001381 від 06.03.1997 року.
Тобто, право постійного користування даною земельною ділянкою виникло у позивача до 2004 року.
Вказана земельна ділянка не була зареєстрована у Державному земельному кадастрі.
Відповідно до пункту 2 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.
У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом або іншої, визначеної законом особи.
Пунктом 10 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.
Окрім того, відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Таким чином, право користування на земельну ділянку площею 0,60 га, позивачем є дійсним, а відповідна земельна ділянка вважається сформованою лише за умови наявності Державного акта на право постійного користування землею.
Відповідно до статті 55 Закону України «Про землеустрій» у разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом (крім випадків, якщо відповідно до закону розроблення технічної документації здійснюється без надання такого дозволу).
Згідно ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі: технічних документацій із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у разі поділу та/або об`єднання земельних ділянок.
Підставою відмови у затвердженні документації із землеустрою може бути лише її невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Відтак, для реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки, наданої в постійне користування до 2004 року, необхідна технічна документація із землеустрою, дозвіл на розроблення якої надається та в подальшому затверджується рішенням органу місцевого самоврядування.
При цьому, надання дозволу на розробку технічної документації є лише першою процедурною стадією, метою якої є саме з`ясування та фіксація фактичних обставин (реальних меж, площі, наявності обтяжень) з урахуванням прав усіх суміжних землекористувачів.
Разом з тим, відсутність затвердження технічної документації із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), перешкоджає присвоєння ділянці кадастрового номеру та внесення її до ДЗК.
При цьому, відповідно до пункту 115 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, або комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) або їх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом, або особи, якій надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що розробляється для внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку з метою передачі її в оренду в порядку управління спадщиною, або органу місцевого самоврядування, що затвердив комплексний план просторового розвитку території територіальної громади, генеральний план населеного пункту, детальний план території, або іншої визначеної законом особи в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки. 
Отже, з аналізу вищевикладеного слідує, що наявність у позивача чинного Державного акта на право постійного користування землею серії І-ОД № 001381 від 06.03.1997 року, не є самостійною підставою для внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку площею 0,60 га, яка перебуває у постійному користуванні ВКПФ “ВЯЧЕСЛАВА”, відповідно до такого державного акта.
За таких підстав, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання Південнівської міської ради внести відомості про межі зазначеної земельної ділянки до Державного земельного кадастру, згідно з фактичним користуванням, встановленим державним актом та відповідним рішенням Южненської міської ради народних депутатів від 26.12.1996 року №169-XV-XXI.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ВКПФ “ВЯЧЕСЛАВА” до Південнівської міської ради Одеського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ВКПФ “ВЯЧЕСЛАВА” (код ЄДРПОУ 20930528, адреса: вул. Хіміків, 27, м. Південне, Одеська область, 65481).
Відповідач: Південнівська міська рада Одеського району Одеської області (код ЄДРПОУ 21018103, адреса: пр-т Григорівського Десанту, 18, м. Південне Одеська область, 65481).

Суддя П.П. Марин

.