Суддя Маркосян М. В. 

Справа № 644/11974/25 
Провадження № 2/644/130/26 

04.03.2026 

ЗАОЧНЕ Рішення
Іменем України
04 березня 2026 року.

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді – Маркосян М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Скорик Ю.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на її утримання, як дружини, в розмірі 1/6 частки доходу відповідача з моменту подання позову і до досягнення їх з відповідачем сином трьох років..
В обґрунтування позову посилається на те, що у позивача та відповідача наявна спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина проживає разом із позивачкою, знаходиться на її утриманні, позивачка не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці. Відповідач свої має можливість надавати їй допомогу, поки позивачка знаходиться в декретній відпустці, однак цього не робить. Просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в судовому порядку.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 19.12.2025 було відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні.
У судові засідання, призначені на 02.02.2026, 04.03.2026 сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином., відповідач відзиву на позов, будь-яких пояснень суду не надав, позивачка заперечень щодо заочного розгляду справи не заявляла, подала заяву про розгляд справи без її участі. 
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено 02.12.2025 провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів та заяви по суті справи. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Провівши розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Індустріально-Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), актовий запис № 518 від 27.12.2022. 
Також, судом встановлено, що згідно з рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 18.02.2026 у справі № 644/263/26, розірвано шлюб, зареєстрований Індустріально-Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), актовий запис № 518 від 27.12.2022, між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).
На даний момент зазначене судове рішення не набрало законної сили. 
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивачки ОСОБА_1 та у відповідача ОСОБА_2 народився син –  ОСОБА_3 .
Як зазначила позивачка, і це не було спростовано відповідачем, малолітній син сторін проживає з позивачкою.
Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно із статті 84 СК України право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.
Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.
У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.
Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї.
Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України).
При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду.
Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

В постанові Верховного Суду у справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 15.12.2025 (дати подання позовної заяви до суду) і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн. судового збору.
Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення розміру аліментів за один місяць. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів.
Повне найменування учасників справи.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) 
Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 
Повне рішення складене 04.03.2026

Суддя Марина МАРКОСЯН