Справа № 127/31370/25 
Провадження №11-кп/801/235/2026 
Категорія: 253 
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1 
Доповідач: ОСОБА_2 

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 
суддів: ОСОБА_3 
ОСОБА_4 
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора: ОСОБА_6 
обвинуваченої: ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2025 року у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025020010001140 від 05.08.2025 року по обвинуваченню 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниця, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , особи з інвалідністю третьої групи, неодруженої, непрацюючої, на утриманні малолітня дитина 2021 року народження, в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 308 КК України
В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_7 , знаходячись з 10.01.2019 під диспансерним наркологічним спостереженням з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, тобто будучи хворою на наркоманію, 05.08.2020 розпочала проходження замісної підтримувальної терапії (далі - ЗПТ) у Комунальному некомерційному підприємстві «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради», під час якої за призначенням лікаря-нарколога отримувала препарати замісної підтримувальної терапії - метадон, який включено до Списку № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770.
Зокрема у період з 05.08.2020 і до 02.02.2025, отримувала для прийому препарати, які містять наркотичний засіб метадон, у Комунальному некомерційному підприємстві «Центр терапії залежностей «Соціотерапія», тобто проходила лікування від наркоманії.
Продовжуючи отримувати в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» наркотичний лікарський препарат «Tab. Metadone ZN», ОСОБА_7 у невстановлений час, але не пізніше 15.07.2022, у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 N? 60/95-BР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР, Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 200 від 27.03.2012, вирішила шахрайським шляхом заволодіти наркотичними засобами, для чого звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Замісна підтримувальна терапія» (код ЄДРПОУ - 44711790), для залучення її до замісної підтримувальної терапії.
Далі, ОСОБА_7 , 15.07.2022 у невстановлений час, прибула до медичного центру Товариства з обмеженою відповідальністю «Замісна підтримувальна терапія» (код ЄДРПОУ - 44711790), за адресою: м. Вінниця, вул. Оводова, 29, прим. літ. «А» (прим. № 3), де на прийомі у лікаря-психіатра ОСОБА_9 , перед включенням її до лікування із використанням препаратів замісної підтримувальної терапії повідомила їй недостовірну інформацію про те, що у інших закладах охорони здоров`я вона не отримує лікування ЗПТ, після чого підписала Інформовану згоду на участь у замісній підтримувальній терапії із застосуванням препарату метадон, уклала Угоду про надання медичних послуг, а також підписала Інформаційний лист хворого або особи, яка здійснює за ним догляд, про правила поводження з препаратами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, недопущення їх використання не за медичним призначенням.
В Угоді про надання медичних послуг ОСОБА_7 зазначила, що на момент звернення до ТОВ «Замісна підтримувальна терапія» вона не перебуває на лікуванні в іншому медичному закладі, де їй призначено наркотичні та психотропні лікарські засоби, зобов`язавшись при цьому під час лікування у даному закладі не звертатись на лікування в інші медичні заклади, з метою призначення їй наркотичних та психотропних лікарських засобів. Тим самим ОСОБА_7 приховала відомості про своє лікування в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія», де їй вже призначені наркотичні лікарські засоби та вона фактично отримувала необхідне лікування, тобто ввела у оману лікаря-психіатра ТОВ «Замісна підтримувальна терапія» ОСОБА_9 .
В подальшому, достовірно знаючи про спрощений порядок функціонування програми ЗПТ та відсутність єдиної бази даних пацієнтів, які на ній перебувають, у невстановленому місці, невстановлену дату та час, але не пізніше 15.07.2022, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння зазначеним наркотичним засобом шляхом шахрайства.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння наркотичним засобом шахрайським шляхом без мети збуту, в період часу з 15.07.2022 по 22.12.2022, знаходячись в приміщені медичного центру ТОВ «Замісна підтримувальна терапія» (код ЄДРПОУ - 44711790), що за адресою: м. Вінниця, вул. Оводова, 29, прим. літ. «А» (прим. № 3), шляхом шахрайства і введення в оману лікаря-психіатра ОСОБА_9 у невстановлений досудовим розслідуванням час отримала від останньої наркотичний лікарський засіб «Tab. Metadoni», 25 мг. та Tab. Metafini», 25 мг., який в подальшому використала на власний розсуд, а саме:
- 15.07.2022 - 4 таблетки курсом на один день у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 16.07.2022 - 4 таблетки курсом на один день у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 23.07.2022 - 4 таблетки курсом на один день у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 26.07.2022 - 4 таблетки курсом на один день у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 27.07.2022 - 4 таблетки курсом на один день у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 01.08.2022 - 4 таблетки курсом на один день у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 12.08.2022 - 12 таблеток курсом на три дні у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 16.08.2022 - 4 таблетки курсом на один день у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 22.08.2022 - 4 таблетки курсом на один день у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 23.08.2022 - 12 таблетки курсом на один день у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 26.08.2022 - 4 таблетки курсом на один день у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 10.10.2022 - 20 таблеток курсом на п`ять днів у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 14.10.2022 - 20 таблеток курсом на п`ять днів у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 19.10.2022 - 40 таблеток курсом на десять днів у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 31.10.2022 - 20 таблеток курсом на п`ять днів у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 04.11.2022 - 40 таблеток курсом на десять днів у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 15.11.2022 - 20 таблеток курсом на п`ять днів у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 18.11.2022 - 40 таблеток курсом на десять днів у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 28.11.2022 - 20 таблеток курсом на п`ять днів у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 09.12.2022- 20 таблеток курсом на п`ять днів у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 19.12.2022 - 24 таблетки курсом на шість днів у добовій дозі препарату 100 мг.,
- 22.12.2022 - 20 таблеток курсом на п`ять днів у добовій дозі препарату 100 мг.
Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_7 , шляхом обману лікаря-психіатра ТОВ «Замісна підтримувальна терапія» ОСОБА_9 , у період часу 15.07.2022 по 22.12.2022 шахрайським шляхом, заволоділа наркотичним засобом «метадон» загальною масою 8,6 г., що відповідно до Наказу МОЗ № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» є великим розміром.

Прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2025 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 308 КК України, скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
 Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватою у скоєнні  кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 308 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 308 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю пов`язаною із обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів строком на 3 роки. 
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 3 роки. 
У відповідності до вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7  обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.  
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2025 року визнано винуватою  ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 308 КК України.
Призначено  ОСОБА_7  покарання за ч. 2 ст. 308 КК України у виді у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено  ОСОБА_7  від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки.
Початок іспитового строку обраховувати з дня ухвалення вироку, тобто з 18.12.2025 року.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано  ОСОБА_7  періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Вирішено долю речових доказів. 

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.
Суд безпідставно незастосував додаткове покарання, чим порушив вимоги ст. 55 та ч. 2 ст. 308 КК України.
Прокурор звертає увагу, що відповідно до ст. ст. 51, 52 КК України одним із видів додаткового покарання є позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а санкція ч. 2 ст. 308 КК України передбачає його обов`язкове застосування поряд з основним покаранням.
При цьому зазначає, що додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю підлягає призначенню незалежно від того, чи обіймала особа відповідну посаду або здійснювала таку діяльність на момент вчинення кримінального правопорушення, оскільки фактично йдеться про обмеження можливості здійснення такої діяльності у майбутньому.
Посилаючись на правову позицію об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, викладену у справі № 404/2081/22 (провадження № 51-130кмо23), прокурор зазначає, що у випадку, коли санкцією відповідної статті Особливої частини КК України передбачено можливість або обов`язковість призначення додаткового покарання, суд має право та зобов`язаний призначити його незалежно від факту обіймання особою певної посади чи зайняття певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задоволити, обвинувачену ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задоволити з наступних підстав. 

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. 
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. 
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказаним вимогам вирок суду не відповідає у частині призначення покарання.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 308 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.
Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Як передбачено ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК України, відповідно до загальних засад призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. п. 1 – 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання зобов`язані суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України, оскільки саме через загальні засади призначення покарання реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а всі висновки з питань призначення покарання мають бути належним чином мотивовані у вироку.
Разом із тим суд першої інстанції, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 та призначаючи їй покарання за ч. 2 ст. 308 КК України, безпідставно незастосував додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 51 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю є видом покарання, а згідно зі ст. 52 КК України – може застосовуватися як додаткове покарання у випадках, передбачених Особливою частиною КК України.
Санкцією ч. 2 ст. 308 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, що свідчить про обов`язковість застосування додаткового покарання. 
Вказане формулювання санкції закону є імперативним та не передбачає альтернативності у застосуванні додаткових видів покарання, оскільки законодавець, використовуючи конструкцію «з позбавленням права», прямо визначив обов`язковість призначення такого додаткового покарання поряд з основним.
Таким чином, диспозиція санкції ч. 2 ст. 308 КК України не надає суду дискреційних повноважень щодо вибору – застосовувати чи не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а, навпаки, чітко зобов`язує суд включити його до структури призначеного покарання. Відсутність у санкції вказівки на можливість незастосування такого покарання свідчить про свідоме волевиявлення законодавця спрямувати кримінально-правовий вплив не лише на ізоляцію особи, а й на унеможливлення в майбутньому здійснення нею діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів.
Отже, ігнорування судом першої інстанції прямої вказівки закону щодо призначення додаткового покарання фактично нівелює зміст санкції ч. 2 ст. 308 КК України, суперечить принципу законності та призводить до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Посилання суду першої інстанції на те, що засуджена ОСОБА_7 не обіймала відповідних посад або не здійснювала певної діяльності на момент вчинення кримінального правопорушення, не узгоджується з вимогами кримінального закону та не може бути підставою для незастосування додаткового покарання, суперечить правовій позиції об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 404/2081/22 (провадження № 51-130кмо23)
В постанові об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 404/2081/22 зазначила, що у випадку, коли санкцією статті Особливої частини КК України передбачено можливість або обов`язковість призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд має право і зобов`язаний призначити таке покарання незалежно від того, чи обіймала особа відповідну посаду або займалася відповідною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок частково та ухвалити новий вирок.
Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні вироку відносно ОСОБА_7 було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме – незастосовано ст. 55 КК України обов`язкове додаткове покарання, передбачене ч. 2 ст. 308 КК України, що є підставою для скасування вироку в цій частині з ухваленням нового.
Відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитись проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419, 615 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора задоволити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2025 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 308 КК України, скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
 Ухвалити новий вирок.
Визнати ОСОБА_7 винуватою у скоєнні  кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 308 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 308 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю пов`язаною із обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів строком на 3 роки. 
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком три роки. 
У відповідності до вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7  обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.  
В решті вирок залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду. 
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Судді: 

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3