КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа № 580/4148/24
провадження № 2-іс/340/50/24 
Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу, а також зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом до Черкаського окружного адміністративного суду (надалі – відповідач), у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Черкаського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 №13-О в частині встановленого розміру надбавки за вислугу років державної служби секретарю судового засідання ОСОБА_1 на 2024 рік, а саме у період з 01.01.2024 на рівні 30% місячного посадового окладу;
- зобов`язати Черкаський окружний адміністративний суд здійснити перерахунок та виплату секретарю судового засідання ОСОБА_1 надбавки за вислугу років державної служби з 01.01.2024 відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України “Про державну службу”, а саме на рівні 3% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50% посадового окладу.
В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що з 17.10.2013 працює у Черкаському окружному адміністративному суді на посаді секретаря судового засідання. Станом на дату звернення з цим позовом до суду має стаж роботи на державній службі 12 років 4 місяці і 4 дні. Наказом керівника апарату №1-0 від 03.01.2023 з 20.12.2023 їй було встановлено надбавку за вислугу років при стажі державної служби 36% місячного посадового окладу. Разом з тим, наказом Черкаського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 № 13-О «Про встановлення надбавок за вислугу років на державній службі» надбавку за вислугу років на державній службі з 01.01.2024 визначено у розмірі 30% посадового окладу.
Вказує, що закон про Державний бюджет України не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, а Верховна Рада України не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. Відтак, положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" щодо встановлення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не більше 30 відсотків не відповідає нормам Конституції України та спеціального Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі – Закон №889-VIII), а тому не можуть бути застосовані. 
Вважає, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню норма спеціального нормативно-правового акта, а саме частини 1 статті 52 Закону №889-VIII, згідно якої надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3-х відсотків посадового окладу державного службовця за кожний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 29.04.2024 справу №580/4148/24 передано до Шостого апеляційного адміністративного суду для визначення суду до підсудності якого віднесена дана справа.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2024 територіальну підсудність справи визначено за Кіровоградським окружним адміністративним судом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 головуючим суддею по розгляду справи №580/4148/24 визначено суддю Казанчук Г.П.
Ухвалою суду від 11.06.2024 відкрито провадження у даній справі, розгляд вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.
На обґрунтування заперечень зазначає, що 01.01.2024 набрав чинності Закон України від 09.11.2023 №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (далі – Закон №3460-IX), абзацом другим пункту 12 розділу "Прикінцеві положення" якого визначено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу. Також, абзацом четвертим пункту 12 розділу "Прикінцеві положення" Закону №3460-IX установлено, що норми Закону України "Про державну службу" щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік".
Отже, державним службовцям державних органів, надбавка за вислугу років у 2024 році встановлюється на рівні 2 відсотків від посадового окладу за кожний рік стажу державної служби та не може перевищувати 30 відсотків посадового окладу. При цьому, згідно з положеннями статті 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.
Відтак, наказом керівника апарату суду №13-О від 24.01.2024 позивачу з 01.01.2024 встановлено надбавку за вислугу років на державній службі до її посадового окладу 24% при стажі державної служби 12 років 04 місяців 04 дні. 
Звертає увагу, що положення Закону №3460-IX щодо встановлення на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу є чинними, неконституційним не визнавались та не скасовувались, а відтак підстави для їх незастосування відсутні.
З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

09.09.2024 ухвалою суду витребувано у відповідача докази по справі.
Ухвалою від 25.11.2024 зупинено провадження у адміністративній справі №580/4148/24 до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 240/7215/24.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.01.2026 головуючим суддею по розгляду справи №580/4148/24 визначено суддю Савонюка М.Я.
13.01.2026 ухвалою суду справу прийнято судом до свого провадження.
27.03.2026 ухвалою суду поновлено провадження у справі.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20.12.2011 є працівником Черкаського окружного адміністративного суду та з 17.10.2013 по даний час обіймає посаду секретаря судового засідання (а.с. 43-52).
Наказом керівника апарату Черкаського окружного адміністративного суду №1-о від 03.01.2023 "Про встановлення надбавок за вислугу років на державній службі" позивачу з 08.12.2023 встановлено надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 36 відсотків посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої становить 12 років (а.с. 52).
Наказом керівника апарату Черкаського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 №13-0 «Про встановлення надбавок та вислугу років на державній службі» (далі - Наказ №13-0) ОСОБА_1 , секретарю судового засідання, встановлено надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 24% відсотків посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої станом на 01.01.2024 становить 12 років 0 місяців 12 днів з 01.01.2024, 26 % при стажі державно служби 13 років з 20.12 2024 (а.с. 12-14).
Вважаючи, що Наказ №13-0 в частині встановленого їй розміру надбавки за вислугу років державної служби на 2024 рік порушує її право на належну оплату праці, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 150 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» призначення на посади державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування, оплата праці та соціальні гарантії працівників апаратів місцевих, апеляційних судів, вищих спеціалізованих судів, апарату Верховного Суду, секретаріатів Вищої ради правосуддя і Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України, Служби судової охорони регулюються нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Особливості призначення на посади державних службовців та працівників, які виконують функції з обслуговування, в секретаріат Вищої ради правосуддя встановлюються також Законом України "Про Вищу раду правосуддя". 
Правовий статус державного службовця та відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).
Згідно із частиною 2 статті статті 1 цього Закону державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби. 
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України №889-VIII державний службовець має право, зокрема, на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).
Згідно з частиною 1 статті 46 Закону України №889-VIII стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Частинами 1 та 2 статті 50 Закону України №889-VIII встановлено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.
Заробітна плата державного службовця враховує кваліфікацію та досвід, важливість і складність роботи на посаді, ступінь відповідальності, а також результативність, ефективність та якість виконання посадових обов`язків.
Заробітна плата державного службовця складається з:
1) сталої заробітної плати - посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця;
2) варіативної заробітної плати - премії за результатами щорічного оцінювання службової діяльності, місячної або квартальної премії.
Відповідно до статті 52 Закону України №889-VIII надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
01.01.2024 набрав чинності Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", у пункті 12 розділу "Прикінцеві положення" якого законодавець визначив, що у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України.
Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Грошова допомога, що виплачується державному службовцю під час надання щорічної основної відпустки, визначається у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки, незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці.
Норми Закону України "Про державну службу" щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Визначальним для вирішення даної справи є визначення того, які норми підлягають застосуванню під час визначення розміру цієї надбавки: законодавства про державну службу чи про державний бюджет.
У правовій доктрині розрізняють різні види конкуренції правових норм: та, що пов`язана з колізією норм у законодавстві, й та, що не пов`язана з такою колізією. Тобто категорія конкуренції різних правових норм є більш загальним поняттям.
Колізія (від лат. collisio - зіткнення) у законодавстві - це різновид юридичних колізій, що виникають за наявності розбіжності (зокрема, суперечності) між нормами права, які закріплені в законодавстві та регулюють одній і ті самі суспільні відносини.
За наявності колізії зміст однієї норми права повністю чи частково заперечує зміст іншої, що призводить до ситуації, за якої правовідносини по-різному регулюються окремими нормами. Серед колізій у законодавстві розрізняють, зокрема, темпоральну (залежно від часу прийняття правової норми), ієрархічну (залежно від юридичної сили документа, в якому визначена відповідна норма) та змістову (між загальними і спеціальними нормами права) колізії.
Інший різновид конкуренції правових норм - та, що не пов`язана з колізією в законодавстві, - виникає тоді, коли норми права прямо не суперечать одна одній. Тобто така конкуренція правових норм має місце в ситуації, коли на врегулювання одного і того ж аспекту суспільних відносин претендують одночасно дві або більше правові норми, які за своїм змістом не суперечать одна одній, мають тісний взаємний зв`язок і залежність.
У цій справі, пізніше прийнятим Законом №3460-IX визначено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
До того ж у цьому Законі визначено, що норми раніше прийнятого Закону №889-VIII про умови та порядок оплати праці державних службовців застосовуються лише в тій частині, що не суперечить цьому Закону.
З наведеного логічно випливає, що норми Закону №889-VIII щодо оплати праці державних службовців, які суперечать Закону про державний бюджет, не застосовуються, бо їхню дію зупинено на період чинності відповідних приписів Закону №3460-IX.
Таке тлумачення дозволяє зробити висновок, що у спірних правовідносинах немає колізії, а отже, немає потреби у віднайденні механізму її подолання, оскільки є пряма норма Закону №3460-IX, яка зупинила дію норми Закону №889-VIII та чітко врегульовує особливості оплати праці певних категорій державних службовців, що виключає потребу у відшукуванні іншої норми права для регулювання цих відносин.
Щодо конкуренції правових норм, яка не пов`язана з колізією у законодавстві, то варто зазначити, що вона існує, втім, вирішуючи її, знову ж таки потрібно враховувати те, що частина 1 статті 52 Закону №889-VIII з 01.01.2024 з огляду на пряму вказівку в пункті 12 розділу "Прикінцеві положення" Закону №3460-IX не застосовується на період чинності останнього. Тобто дія однієї конкуруючої норми фактично зупинена, а інша норма, запроваджена новішим законом, діє та регулює спірні відносини.
Тож визначення механізму обчислення надбавки за вислугу років та її граничного розміру з 01.01.2024 врегульоване винятково Законом №3460-IX, а ситуації, за якої одні й ті ж правовідносини по-різному впорядковуються окремими нормами права, не спостерігається.
Регулювання спірних суспільних відносин є однозначним, передбачуваним і чітким, що забезпечує дотримання принципу правової визначеності в питанні нарахування та виплати державним службовцям надбавки за вислугу років.
Вказане питання також досліджувалось під час розгляду зразкової справи за наслідком якого ухвалено постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 у зразковій справі №240/7215/24, у якій Велика Палати Верховного Суду виснувала таке:
"Нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 12 розділу "Прикінцеві положення" Закону України №3460-IX на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Зміни щодо розміру надбавки за вислугу років на державній службі в сукупності зі збільшенням посадового окладу не є проявом очевидного свавілля та в кінцевому результаті не призвели до реального порушення будь-яких прав позивачки як державного службовця. Саме лише зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не спричинило звуження соціальних гарантій і зменшення загального розміру грошової винагороди, а є складовим елементом послідовного та виваженого підходу держави до поступового підвищення конкурентоспроможності заробітних плат на посадах державної служби".
Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 у зразковій справі №240/7215/24 зазначено: "Саме лише зменшення граничного розміру надбавки державним службовцям за вислугу років не обов`язково свідчить про звуження соціальних прав і гарантій працівника, зокрема, його права на належний рівень оплати праці.
Таку дію законодавця не можна розглядати відокремлено від інших дій, які здійснені ним одночасно з метою змінити структуру оплати праці державних службовців певної категорії, а саме: підвищити посадові оклади, оскільки відповідна надбавка є лише окремою складовою грошового забезпечення державного службовця, грошовий вираз якої безпосередньо залежить від розміру його посадового окладу.
Тож відповідно до обставин, встановлених судами у цій зразковій справі, мало місце не зменшення розміру заробітної плати державного службовця, а перерозподіл її складових як елемент запровадження загальнонаціональної реформи, про що детальніше буде зазначено в наступному розділі цієї постанови".
Згідно з частини п`ятої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом також враховується, що Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо впровадження єдиних підходів в оплаті праці державних службовців на основі класифікації посад" від 11.03.2025 р. №4282-IX внесені зміни до статті 52 Закону №889-VIII, зокрема викладено в такій редакції: "Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотки посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу". 
З урахуванням вказаних висновків Великої Палати Верховного Суду, нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 12 розділу "Прикінцеві положення" Закону України №3460-IX, який зупинив дію приписів Закону України №889-VIII, та підлягав застосуванню розпорядником бюджетних коштів стосовно позивача.
Суд звертає увагу, що відповідні приписи абзацу другого пункту 12 розділу "Прикінцеві положення" Закону України №3460-IX не визнані неконституційними, так само немає підстав для власного висновку за частиною четвертою статті 7 КАС України, адже у спірних правовідносинах зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не призвело до звуження соціальних прав і гарантій державного службовця, зокрема і його права на належний рівень оплати праці.
На переконання суду, рішення Конституційного Суду України, на які послався позивач у позовній заяві ухвалені за нерелевантних обставин, адже вони стосувалися обмежень соціальних гарантій, обумовлених фінансовою ситуацією в країні, оптимізацією використання бюджетних коштів тощо, що зрештою призвело до реального порушення прав особи, погіршення її матеріального становища. 
У даній справі проблематика полягає не в намаганні держави обмежити заробітну плату державних службовців через брак бюджетних асигнувань, а в імплементації послідовного та виваженого рішення держави щодо запровадження вже згаданої реформи з метою дотримання європейських стандартів і виконання зобов`язань перед іноземними партнерами, збільшення прозорості структури заробітної плати та підвищення привабливості посад державної служби для кваліфікованих спеціалістів шляхом збільшення частки сталої частини заробітної плати над часткою премій та інших необов`язкових виплат. 
Відтак, відсутні підстави вважати протиправним наказ Черкаського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 №13-О в частині встановленого розміру надбавки за вислугу років державної служби секретарю судового засідання ОСОБА_1 на 2024 рік, а саме у період з 01.01.2024 на рівні 30% місячного посадового окладу. 
Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі — КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.
Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною 1 статті 77 КАС України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №520/2261/19.
З врахуванням наведених норм чинного законодавства, встановлених обставин справи та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, оскільки відповідачем в межах спірних правовідносин не було прийнято протиправних рішень відносно позивача, а відтак його поведінка не призвела до порушення її прав та законних інтересів.
Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 241 — 246, 255, 295 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Черкаського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу, а також зобов`язання вчинити певні дії — відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 20 квітня 2026 року.
Повне найменування учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) . 
Відповідач — Черкаський окружний адміністративний суд (бульвар Шевченка, 117, м. Черкаси, 18001; код ЄДРПОУ 35158674) . 

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК