ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" лютого 2026 р. справа № 826/5286/18
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" до Державної екологічної інспекції України про визнання протиправним та скасування Припису №2/3-1 від 05.01.2018, 

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Припис Державної екологічної інспекції України №2/3-1 від 05.01.2018 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно винесено оскаржуваний припис від 05.01.2018 року, а висновки наведені в акті перевірки є передчасними. Зазначено, що позивачем не допускались порушення природоохоронного законодавства, а під час перевірки надавались всі запитувані документи. Також, ТОВ «Євро-реконструкція» стверджує, що у багатьох пунктах припису відсутня конкретизація порушень та зазначає про порушення порядку проведення перевірки.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.04.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" до Державної екологічної інспекції України про визнання протиправним та скасування Припису №2/3-1 від 05.01.2018 року. 
Вказаною ухвалою визначено, що справа розглядатиметься у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
На виконання Закону України “Про внесення зміни до пункту 2 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду” щодо забезпечення розгляду адміністративних справ” та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, судову справу №826/5286/18 передано Івано-Франківському окружному адміністративному суду.
В Івано-Франківському окружному адміністративному суді справа №826/5286/18 зареєстрована 01.04.2025.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2025, справу №826/5286/18 передано судді Шумею М.В.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 року прийнято до провадження адміністративну справу №826/5286/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" до Державної екологічної інспекції України про визнання протиправним та скасування Припису №2/3-1 від 05.01.2018 року.
Розгляд справи ухвалено розпочати з початку та здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.
21.04.2025 року від Державної екологічної інспекції України до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві. Зазначає, що припис №2/3-1 від 05.01.2018 року винесено правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства. Просить відмовити у задоволенні позову. 
19.05.2025 року позивачем подано відповідь на відзив, згідно якої викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.
Представником позивача подано клопотання про призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, подане клопотання, суд дійшов висновку, що вищевказане клопотання не підлягає до задоволення з огляду на нижчевикладене.
Відповідно до частини 1, 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до частини 1 статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Пунктом 10 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено що, справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Дана справа не відноситься до категорії справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного провадження, тому необхідність розгляду справи за правилами загального провадження суд не вбачає.
Разом з цим, слід зауважити, що відповідно до частини 3 статті 12 КАС України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відтак, враховуючи незначну складність справи та той факт, що для її розгляду пріоритетним є швидке її вирішення, суд вважає у задоволенні клопотання позивача слід відмовити.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Державною екологічною інспекцією України згідно наказу №733 від 20.12.2017 року «Про проведення позапланової перевірки», на підставі звернення мешканця м. Києва ОСОБА_1 та відповідно до направлення від 20.12.2017 №443 проведено позапланову перевірку у період з 21.12.2017 по 28.12.2017.
За результатами перевірки, Державною екологічною інспекцією України складено акт №0002 за результатом проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», за висновками якого встановлено порушення вимог чинного законодавства.
На підставі вказаного акту, відповідачем винесено припис від 05.01.2018 року №2/3-1, яким приписано позивачу:
1. На підставі приписів розробити план організаційно-технічних заходів по усуненню виявлених недоліків. Копію наказу про його затвердження надати до Державної екологічної інспекції України та Державної екологічної інспекції у місті Києві.
2. Забезпечити дотримання встановлених у дозволі на спеціальне водокористування нормативів гранично допустимих скидів забруднюючих речовин зворотними водами (на золошлаковідвалі), які скидаються в меліоративний канал (р. Дарниця), басейн Канівського водосховища.
3. Відкоригувати дозвіл на спеціальне водокористування від 01.02.2016 №УКР-815-Кіє шляхом врахування у скинутих зворотних водах рівня токсичності води (на основі біотестування), показників бактеріологічного забруднення і рівня радіоактивності води (сумарна радіоактивність), водневого показника (рН) і температури, а також зазначити в умовах дозволу вимогу стосовно здійснення контролю за якістю води водного об?єкту у контрольних створах.
4. Забезпечити ведення державного обліку водокористування та складання звітів про використання води за формою № 2ТП-водгосл з дотриманням встановлених вимог та з врахуванням виявлених недоліків.
5. Вжити заходи щодо недопущення забруднення підземних вод в районі розташування золошлаковідвалу.
6. Здійснювати контроль за якістю води водного об?єкту (меліоканал р. Дарниця) у контрольних створах 500 м вище та нижче місця скиду зворотних вод після зололошлаковідвалу.
7. Скорегувати графік аналітичного контролю за скидами забруднюючих речовин з стічними та зворотними (зливовими) волами ТОВ «Євро-Реконструкція» з урахуванням здійснення контролю за якістю води водного об?єкту у контрольних створах та погодити його у встановлено порядку.
8. Роботи пов?язані з розчисткою меліоративного каналу (р. Дарниця) здійснювати виключно за наявності відповідно дозволу.
9. Провести озеленення санітарно-захисної зони золошлаковідвалу відповідно до вимог пункту 5.13. ДСП №173-96 «Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів» для додаткового захисту від вітру та пункту 2.4.9 умов Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
10. Здійснити відсипку щебенем технологічних проїздів золошлаковідвалу з метою виключення пиління відповідно до пункту 2.4.12 умов Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
11. Отримати державну реєстрацію власності на земельну ділянку (золошлаковідвал).
12. Розміщення відходів на золошлаковідвалі здійснювати відповідно до паспорту місця видалення відходів та з урахуванням вимог законодавства.
13. Отримати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.
Вважаючи даний припис протиправним, позивач звернувся до суду з вимогою про його скасування.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V (далі - Закон №877-V).
У відповідності до частини 1 статті 6 Закону №877-V підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Між тим, правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначає Закон України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 року №1264-XII (далі - Закон №1264-XII).
Згідно із пунктами а), е) частини 1 статті 20-2 Закону №1264-XII до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: про екологічну та радіаційну безпеку, про оцінку впливу на довкілля; про використання та охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про охорону, захист, використання та відтворення лісів; про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення рослинного світу; про охорону, раціональне використання та відтворення тваринного світу; щодо дотримання правил створення, поповнення, зберігання, використання та державного обліку зоологічних, ботанічних колекцій і торгівлі ними; під час ведення мисливського господарства та здійснення полювання; про збереження об`єктів рослинного та тваринного світу, занесених до Червоної та Зеленої книг України, формування, збереження і використання екологічної мережі; про природно-заповідний фонд; про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів; у сфері хімічних джерел струму в частині забезпечення екологічної безпеки виробництва хімічних джерел струму та утилізації відпрацьованих хімічних джерел струму, ведення обліку обсягів накопичення відпрацьованих хімічних джерел струму та передачі їх на утилізацію; щодо дотримання вимог реєстрації в суднових документах операцій із шкідливими речовинами та сумішами; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов; про біологічну та генетичну безпеку щодо біологічних об`єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі; надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
Положення частин 3-5 статті 7 Закону №877-V встановлюють, що на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).
Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.
Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.
Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року №275 (далі - Положення №275) передбачено, що Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Крім того, пунктом 7 Положення №275, Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відтак, відповідач наділений повноваженнями щодо здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням, зокрема, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
При цьому, повноваження відповідача щодо проведення перевірки дотримання ТОВ «Євро-реконструкція» вимог природоохоронного законодавства не заперечуються.
Як встановлено судом, 12.12.2017 року на адресу відповідача подана скарга громадянина ОСОБА_1 про порушення екологічного законодавства.
Так, Державною екологічною інспекцією України згідно наказу №733 від 20.12.2017 року «Про проведення позапланової перевірки», на підставі звернення мешканця м. Києва ОСОБА_1 та відповідно до направлення від 20.12.2017 №443 проведено позапланову перевірку у період з 21.12.2017 по 28.12.2017.
Безпідставними, на переконання суду, є посилання позивача про відсутність підстав для проведення перевірки на підставі заяви громадянина ОСОБА_2 у зв`язку не надання останнім доказів порушення, що спричинило шкоду правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, оскільки відповідно до приписів частини 1 статті 6 Закону №877-V докази, що підтверджують такі порушення надаються за наявності.
Щодо посилання позивач на те, що у акті перевірки зазначено код ЄДРПОУ іншого суб`єкта господарювання, а тому такий акт не можу бути покладений в основу оскаржуваного припису суд зазначає, що відповідно до наданих пояснень відповідача, зазначений код іншого підприємства є технічною помилкою. 
При цьому всі інші реквізити, зі змісту акту, наказу на перевірку та направлення відповідають реквізитам позивача.
Що скасування оскаржуваного припису та протиправності встановлених порушень, суд зазначає наступне. 
Так, згідно наведених у позовній заяві аргументів, позивач вважає винесений припис Державної екологічної інспекції України №2/3-1 від 05.01.2018 року протиправним та незаконним, водночас частина виявлених порушень, зокрема наведених у пунктах 1, 4, 9, 10, 11, виконана позивачем добровільно та ним не оспорюється. Однак такий припис позивач просить скасувати в повному обсязі.
При цьому, суд звертає увагу, що перевірка виконання вимог припису в частині усунення порушень, відповідно до присів Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», може здійснюватися виключно суб`єктом винесення припису. Однак, як встановлено судом та підтверджується матеріалами даної адміністративної справи, позивачем не було допущено відповідача до повторної перевірки та, відповідно, унеможливлює перевірку виконання вимог припису.
Таким чином порушення наведені у вказаних пункту припису не оскаржуються та на переконання позивача, виконані в повному обсязі, проте вже після його винесення, а тому не підлягають скасуванню. 
Пунктом 2 Припису зобов`язано забезпечувати дотримання встановлених у дозволі на спеціальне водокористування нормативів гранично допустимих скидів забруднюючих речовин із зворотними водами (на 4 золошлаковідвалі), які скидаються в меліоративний канал (р. Дарниця), басейн Канівського водосховища.
Згідно матеріалів перевірки позивач порушує дотримання встановлених у дозволі на спеціальне водокористування нормативів гранично допустимих скидів забруднюючих речовин із зворотними водами (на золошлаковідвалі), які скидаються в меліоративний канал (р. Дарниця), басейн Канівського водосховища, що прямо вимагає законодавство у сфері охорони навколишнього природного середовища. Так перевіркою встановлено перевищення на випусках №№ 4 та 5 нормативів гранично допустимого скиду забруднюючих речовин зі зворотними водами в меліоративний канал р. Дарниця, басейн Канівського водосховища по водневому показнику (рН), температурі, азоту амонійному, нітратам та гострій токсичності, що є порушенням вимог пункту 3) статті 44 Водного кодексу України та невиконанням вимог пунктів 6.8 та 6.13 дозволу на спеціальне водокористування; здійснює самовільний скид забруднюючих речовин (цинк, марганець, мідь, свинець, нікель, кадмій), які відсутні у затвердженому дозволі на спеціальне водокористування, що є порушенням пункту 9) статті 44 Водного кодексу України. 
У відповідності до положень статті 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані: 1) економно використовувати водні ресурси, дбати про їх відтворення і поліпшення якості вод; 2) використовувати воду (водні об`єкти) відповідно до цілей та умов їх надання; 3) дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території; 4) використовувати ефективні сучасні технічні засоби і технології для утримання своєї території в належному стані, а також здійснювати заходи щодо запобігання забрудненню водних об`єктів стічними (дощовими, сніговими) водами, що відводяться з неї; 5) не допускати порушення прав, наданих іншим водокористувачам, а також заподіяння шкоди господарським об`єктам та об`єктам навколишнього природного середовища; 6) утримувати в належному стані зони санітарної охорони джерел питного та господарсько-побутового водопостачання, прибережні захисні смуги, смуги відведення, берегові смуги водних шляхів, очисні та інші водогосподарські споруди та технічні пристрої; 7) здійснювати засобами вимірювальної техніки, у тому числі автоматизованими, облік забору та використання вод, контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об`єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води водних об`єктів у контрольних створах, а також подавати відповідним органам звіти в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законодавчими актами; 8) здійснювати погоджені у встановленому порядку технологічні, лісомеліоративні, агротехнічні, гідротехнічні, санітарні та інші заходи щодо охорони вод від вичерпання, поліпшення їх стану, а також припинення скидання забруднених стічних вод; 9) здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу; 10) безперешкодно допускати на свої об`єкти державних інспекторів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а також громадських інспекторів з охорони довкілля, які здійснюють перевірку додержання вимог водного законодавства, і надавати їм безоплатно необхідну інформацію; 11) своєчасно сплачувати збори за спеціальне водокористування та інші збори відповідно до законодавства; 12) своєчасно інформувати центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування про виникнення аварійних забруднень; 13) здійснювати невідкладні роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварій, які можуть спричинити погіршення якості води, та надавати необхідні технічні засоби для ліквідації аварій на об`єктах інших водокористувачів у порядку, встановленому законодавством; 14) виконувати інші обов`язки щодо використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів згідно з законодавством.
Спростовуючи наведе порушення, позивач посилається на сертифікат вимірювальних можливостей №ПТ-142/17 від 24.07.2017 року, а порушення встановлено відповідачем під час проведення перевірки у період з 21.12.2017 по 28.12.2017. Відтак суд приходить до висновку про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» належних та достатніх доказів на підтвердження відсутності порушення станом на час здійснення позапланового заходу, так і станом на час звернення до суду або під час розгляду справи по суті до суду не надано. За таких обставин, доводи позивача в цій частині є безпідставними та такими, що не підтверджуються належними та достатніми доказами.
Пунктом 3 Припису зобов`язано: «відкоригувати дозвіл на спеціальне водокористування від 01.02.2016 № УКР-815-Кіє шляхом врахування у скинутих зворотних водах рівня токсичності води (на основі біотестування), показників бактеріологічного забруднення і рівня радіоактивності води (сумарна радіоактивність), водневого показника (рН) і температури, а також зазначити в умовах дозволу вимогу стосовно здійснення контролю за якістю води водного об`єкту у контрольних створах. 
За результатами виробничого контролю, проведеного на замовлення водокористувача ДУ КМЛЦ Міністерства охорони здоров`я України, виявлено перевищення вмісту заліза у пробах підземних вод із свердловин №№ 1, 2, 3 в районі розташування золошлаковідвалу, що є порушенням вимог статей 44 та 105 Водного кодексу України; у дозволі на спеціальне водокористування від 01.02.2016 № УКР-815-Кіє не пронормовано рівень токсичності води (на основі біотестування), показники бактеріологічного забруднення і рівень радіоактивності води (сумарна радіоактивність), та не враховано водневий показник (рН) і температуру, що є порушенням вимог статей 38, 44 та 49 Водного кодексу України, Порядку розроблення і затвердження нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та перелік забруднюючих речовин, скидання яких нормується, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.09.1996 № 1100. 
У таблиці 2 (водовідведення) звіту про використання води за 2016 рік за формою № 2ТП-водгосп (річна) обсяг скиду зворотних вод (5110,2 тис* куб. м) помилково внесено до графи 5 (нормативно чистих без очистки) замість графи 4 (недостатньо очищених), що є порушенням вимог статей 25 та 44 Водного кодексу України, Порядку ведення державного обліку водокористування затвердженого наказом Мінприроди від 16.03.2015 № 78, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.04.2015 за № 382/26827.
Посилання позивача на те, що він здійснив відповідні заходи шляхом надсилання листа до ВП Деснянського міжнародного відділу «філії» лабораторних досліджень ДУ «Київського МЛЦ МОЗ України» про внесення доповнень до Договору №13 від 04.02.2016р., а саме, доповнити договір Додатковою угодою на проведення щомісячних лабораторних досліджень: поверхневих та підземних вод, ґрунту та атмосферного повітря в санітарно захисній зоні ТОВ "Євро-реконструкція" на 2018 рік, та додатково внести пункт в специфікацію лабораторні заміри: коліфаги, лактозо позитивні кишкові палички, життєздатні яйця гельмінтів та уклав додаткову угоду №3 ВП Деснянського міжрайонний відділу (філії) лабораторних досліджень ДУ «Київського МЛЦ МОЗ України» про внесення змін до Договору №13 від 04.02.2016 р. суд зазначає, що вказана додаткова угода укладена 15.01.2018, тобто після винесення оскаржуваного припису. 
Відтак, як зазначено судом вище, перевірка виконання вимог припису в частині усунення порушень, здійснюється суб`єктом винесення припису, а тому такий пуд не підгяє скасуванню. 
Відповідно до пункту 5 припису необхідно вжити заходи щодо недопущення забруднення підземних вод в районі розташування золошлаковідвалу обґрунтований статтями 44 та 105 Водного кодексу України. 
Згідно з статтею 105 Водного кодексу України, підприємства, установи і організації, діяльність яких може негативно впливати на стан підземних вод, особливо ті, які експлуатують накопичувачі промислових, побутових і сільськогосподарських стоків чи відходів, повинні здійснювати заходи щодо попередження забруднення підземних вод, а також обладнувати локальні мережі спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом цих вод.
Суд зазначає, що відповідно до вказаних присів та встановленого порушення, позивач зобов`язаний вживати заходи щодо недопущення забруднення підземних вод в районі розташування золошлаковідвалу, оскільки під час перевірки було виявлено перевищення вмісту заліза у пробах підземних вод із свердловин №№ 1, 2, 3 в районі розташування золошлаковідвалу, що є порушенням вимог статей 44 та 105 Водного кодексу України. 
Однак суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідачем не конкретизовано, які саме конкретно дії слід вчинити позивачу для усунення такого порушення. 
Таким чином на переконання суду, такий пункт підлягає скасуванню.
Щодо виявлених порушень зазначених у пунктах 6 та 7 оскаржуваного припису суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані, зокрема, здійснювати засобами вимірювальної техніки, у тому числі автоматизованими, облік забору та використання вод, контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об`єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води водних об`єктів у контрольних створах, а також подавати відповідним органам звіти в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законодавчими актами.
Згідно пункту 8 Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1999 № 465, контрольний створ, якому мають дотримуватися санітарно-гігієнічний та рибогосподарський нормативи якості води, визначається залежно від конкретних умов, але не нижче 500 метрів від місця скидання зворотних вод на ділянках водних об`єктів, які використовуються для задоволення питних і господарсько-побутових потреб, на відстані одного кілометра вище від найближчого за течією пункту водокористування, а на водоймах акваторії - в радіусі одного кілометра від пункту водокористування.
Відповідно до Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища №116 від 15.12.1994 контрольні створи визначаються органами Мінприроди України за погодженням з органами МОЗ України та Держрибгосппрому України. 
При цьому посилання позивач на протиправність такого порушення, так як контрольні створи повинні бути закріплені дозволом на спеціальне водокористування та, відповідно, неможливості здійснення контролю якості води, є безпідставними, оскільки норм, які б підтверджували зазначене позивачем не вказано. Натомість вищенаведені приписи зобов`язують здійснювати відповідний контроль якості води.
Безпідставними є також посилання позивача на те, що роботи пов?язані з розчисткою меліоративного каналу (р. Дарниця) можуть здійснюватися без відповідно дозволу (відповідно до пункту 8 оскаржуваного припису), оскільки необхідність отримання дозволу передбачено статтею 86 Водного кодексу України та Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 557 «Про затвердження Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду», інших робіт на землях водного фонду законодавством не передбачено. 
Так, статтею 86 Водного кодексу України, визначено, що на землях водного фонду можуть проводитися роботи, пов`язані з будівництвом гідротехнічних, лінійних та гідрометричних споруд, поглибленням дна для судноплавства, видобуванням корисних копалин (крім піску, гальки і гравію в руслах малих та гірських річок), розчисткою русел річок, каналів і дна водойм, прокладанням кабелів, трубопроводів, геологорозвідувальні роботи інших комунікацій, а також бурові та геологорозвідувальні роботи. 
Місця і порядок проведення зазначених робіт визначаються відповідно до проектів, що погоджуються з обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства (крім робіт на землях, зайнятих морями), та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.
Також відповідно до статті 17 Закону України “Про відходи” суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані мати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000.
Відтак, враховуючи вищенаведені норми, такі роботи потребують погодження (дозволу) відповідними органами, а тому таке порушення встановлено відповідачем правомірно.
Більше того вказані у пунктах 6, 7, 8 порушення були включені позивачем до Плану організаційно-технічних заходів з усунення виявлених недоліків, згідно припису №2-3-1, який складено 15.01.2018 року на виконання пункту 1 даного припису.
Щодо зобов`язання позивача отримати державну реєстрацію власності на земельну ділянку (золошлаковідвал), відповідно до пункту 11 припису, суд зазначає, що рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/107/2013 від 01.04.2013, визнано право ТОВ "Євро-реконструкція" на постійне користування, серед іншого, земельна ділянка площею 13,8951 га, кадастровий номер 8000000000:63:246:0001, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська.
Також, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вищезазначена земельна ділянка належать ТОВ "Євро-реконструкція" на праві постійного користування. 
Відтак за позивачем зареєстровано право постійного користування відповідною земельною ділянкою, норм, які б визначали необхідність реєстрації за позивачем права власності відповідачем не зазначено, а тому такий пункт припису підлягає скасуванню.
Щодо пункту 12 Припису слід зазначити наступне.
Як зазначено позивачем, ним під час перевірки було надано перевіряючим паспорт місця видалення відходів на підставі якого здійснюється розміщення відходів на золошлаковідвалі.
Проте, відповідно до матеріалів акту перевірки було виявлено несанкціоноване складування мулових відкладень після розчистки меліоративного каналу на золошлаковідвалі.
Так, розміщення відходів на золошлаковідвалі здійснюється відповідно до паспорту місця видалення відходів (реєстраційний номер 10036/122 від 11.12.2015) у якому немає виду відходу від розчистки меліоративного каналу, доказів протилежного позивачем не зазначено.
Відтак, відповідачем правомірно встановлено необхідність усунення такого порушення. 
Згідно пункту 13 припису позивача зобов`язано отримати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, однак позивачем зазначено, що на законодавчому рівні на даний час не закріплено відповідний порядок надання дозволів на здійснення таких операцій.
Водночас суд звертає увагу, що відповідачем в оскаржуваному приписі в графі термін виконання вказано - після врегулювання питання видачі дозволу на законодавчому рівні.
З огляду на викладене вказаний пункт також не підлягає скасуванню.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково. 
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно поданої квитанції позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 762 грн. 
Так з урахуванням вимог частини 3 статті 139 КАС України на користь позивача з відповідача слід стягнути 300 грн. судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати пункти 5 та 11 Припису Державної екологічної інспекції України №2/3-1 від 05.01.2018 року. 
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" сплачений судовий збір в розмірі 300 (триста) гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Шумей М.В.