ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3927/26 Справа № 215/3652/14-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Камбул М. О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2026 року м. Кривий Ріг
справа № 215/3652/14-ц
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Остапенко В.О.,
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання Дяченко Д.П. 
сторони:
позивач Публічне акціонерне товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс»,
відповідач  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 січня 2026 року, яка постановлена суддею Камбул М.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 06 січня 2026 року, 
УСТАНОВИВ:
В провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходилась цивільна справа за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі права власності на це майно.
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено, в рахунок погашення заборгованості у розмірі 950 991,36 грн за Договором про надання споживчого кредиту № 1134826000-3 від 21 травня 2008 року, звернуто стягнення на належну на праві приватної власності ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 , шляхом передачі Банку вказаного предмету іпотеки, з правом отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ним всіх передбачених нормативно правовими актами державних дій; в рахунок погашення заборгованості у розмірі 95 0991,36 грн за Договором про надання споживчого кредиту № 1134826000-3/1 від 21 травня 2008 року, звернуто стягнення на належну на праві приватної власності ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 , шляхом передачі Банку вказаного предмету іпотеки, з правом отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ним всіх передбачених нормативно правовими актами державних дій.
Додатковим рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 10 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог, в частині визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмети іпотеки, а саме: на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 63.0 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. та на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 44,2 кв.м. відмовлено. 
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 липня 2025 року у справі № 215/3652/14-ц замінено сторону виконавчого провадження по справі № 215/3652/14-ц, а саме: стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Укрдебт плюс».
В листопаді 2025 року ТОВ «Укрдебт плюс» звернулось до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, в обґрунтування якої вказує, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2014 року у справі № 215/3652/14-ц позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено, в рахунок погашення заборгованості у розмірі 950 991,36 грн за Договором про надання споживчого кредиту № 1134826000-3 від 21 травня 2008 року, звернуто стягнення на належний на праві приватної власності ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 , шляхом передачі Банку вказаного предмету іпотеки, з правом отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ним всіх передбачених нормативно правовими актами державних дій; в рахунок погашення заборгованості у розмірі 950 991,36 грн за Договором про надання споживчого кредиту № 1134826000-3/1 від 21 травня 2008 року, звернуто стягнення на належну на праві приватної власності ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 , шляхом передачі Банку вказаного предмету іпотеки, з правом отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ним всіх передбачених нормативно правовими актами державних дій. 
У зв`язку з тим, що при ухваленні даного рішення судом не було вирішено питання стосовно визнання права власності за АТ «Дельта Банк» на предмет іпотеки, 19 липня 2018 року Банк звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. 10 жовтня 2018 року Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено додаткове рішення суду, згідно якого в задоволенні позовних вимог, в частині визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмети іпотеки, а саме: на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 63.0 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. та на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 44,2 кв.м. відмовлено. 
Однак, на даний час виконати вказане рішення суду неможливо, так як немає однозначного розуміння яким чином має бути звернуто стягнення на предмети іпотеки, а саме не вказано, яким саме чином предмет іпотеки має бути переданий Банку: шляхом визнання за стягувачем права власності на об`єкт іпотеки; шляхом передачі об`єкта в користування або володіння; іншим способом, який забезпечує фактичне звернення стягнення та виконання рішення. Така невизначеність створює ситуацію, коли рішення суду формально існує, але його виконання неможливе, оскільки органи державної виконавчої служби, приватний виконавець державний реєстратор не мають юридично чіткої підстави для реєстрації переходу права власності чи вчинення інших дій, передбачених законом для звернення стягнення на предмет іпотеки.
Тому ТОВ «Укрдебт плюс» просило суд роз`яснити що формулювання «передача Банку вказаного предмету іпотеки» у резолютивній частині рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2014 року у справі № 215/3652/14-ц означає передачу у власність Банку відповідних об`єктів нерухомого майна, які були предметом іпотеки. 
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 січня 2026 року в задоволенні заяви ТОВ «Укрдебт плюс» про роз`яснення судового рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 року по цивільній справі № 215/3652/14-ц відмовлено.
Постановляючи ухвалу про відмову у роз`ясненні судового рішення, суд першої інстанції виходив того, що рішення суду від 02 грудня 2014 року є чітким, зрозумілим, мотивованим і таким, що не містить варіантів різного тлумачення його резолютивної частини, яка викладена чітко, доступно, не є суперечливою, а тому підстави для його роз`яснення у розумінні ст. 271 ЦПК України відсутні.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ТОВ «Укрдебт плюс» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким заяву ТОВ «Укрдебт плюс» про роз`яснення судового рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 року по цивільній справі №215/3652/14-ц задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на даний час виконати рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 року неможливо, так як немає однозначного розуміння яким чином має бути звернуто стягнення на предмети іпотеки. ТОВ «Укрдебт плюс» просило суд роз`яснити, що формулювання «передача Банку вказаного предмету іпотеки» у резолютивній частині рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2014 роеку у справі № 215/3652/14-ц означає передачу у власність Банку відповідних об`єктів нерухомого майна, які були предметом іпотеки.
Необхідність такого роз`яснення рішення суду обумовлена тим, що в рішенні судом не визначено спосіб виконання рішення, а саме не вказано, яким саме чином предмет іпотеки має бути переданий Банку: шляхом визнання за стягувачем права власності на об`єкт іпотеки;- шляхом передачі об`єкта в користування або володіння; іншим способом, який забезпечує фактичне звернення стягнення та виконання рішення. Така невизначеність створює ситуацію, коли рішення суду формально існує, але його виконання неможливе, оскільки органи державної виконавчої служби, приватний виконавець, державний реєстратор не мають юридично чіткої підстави для реєстрації переходу права власності чи вчинення інших дій, передбачених законом для звернення стягнення на предмет іпотеки.
Таким чином, заявник вважає, що необхідно надати чітке роз`яснення щодо механізму реалізації звернення стягнення, визначеного рішенням суду від 02 грудня 2014 року, а саме шляхом уточнення, що передача предмета іпотеки Банку означає набуття ним права власності на відповідне майно.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» - адвоката Янчука А.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвалу суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Процесуальний порядок роз`яснення судового рішення регулюється положеннями статті 271 ЦПК України.
Згідно з частиною першою статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено (частина четверта зазначеної статті).
Частиною другою статті 271 ЦПК України передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Виходячи зі змісту положень зазначених норм, суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини як для осіб, щодо яких воно ухвалене, так і для осіб, які будуть здійснювати його примусове виконання.
Незрозумілим слід вважати таке судове рішення, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Підставою для роз`яснення судового рішення є ускладнення чи неможливість його виконання.
В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення.
Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Тобто роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового рішення, який полягає в усуненні неясності і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.
Суть роз`яснення судового рішення полягає у тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.
Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в такому роз`ясненні.
Аналогічний правовий висновок викладено в ухвалах Верховного Суду від 17 квітня 2024 року у справі № 711/100061/15ц, від 30 січня 2024 року у справі № 607/2611/22, від 05 квітня 2023 року у справі № 127/16528/20, від 15 червня 2022 року у справі № 759/1382/19.
Велика Палата Верховного Суду в ухвалах від 06 жовтня 2020 року у справі № 233/3676/19 та від 22 лютого 2023 року у справі № 596/1922/18 зазначала про те, що необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Із цього випливає висновок про те, що в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».
Пленум Верховного Суду України у п. 21 Постанови від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» щодо роз`яснення рішення суду зазначив: питання про роз`яснення рішення розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення суду від 02 грудня 2014 року є чітким, зрозумілим, мотивованим і таким, що не містить варіантів різного тлумачення його резолютивної частини, яка викладена чітко, доступно, не є суперечливою, а тому підстави для його роз`яснення у розумінні ст. 271 ЦПК України відсутні.
Доводи апеляційної скарги викладені скаржником без наведення обґрунтованих посилань на незрозумілість рішення суду першої інстанції чи його частини, стосовно яких могли б виникнути суперечності щодо їх розуміння чи щодо їх неоднакового трактування.
Механізм, визначений статтею 271 ЦПК України, не може застосовуватися, якщо сторона не погоджується з висновками суду по суті спору або не розуміє мотивацію судового рішення.
Колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції були задоволені сіормульовані позивачем позовні вимоги, рішення суду першої інстанції від 02 грудня 2014 року в апеляційному порядку не оскаржувалося.
Крім того, заявник просив суд роз`яснити що формулювання «передача Банку вказаного предмету іпотеки» у резолютивній частині рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2014 року у справі № 215/3652/14-ц означає передачу у власність Банку відповідних об`єктів нерухомого майна, які були предметом іпотеки. 
Разом з тим, додатковим рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 10 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог, в частині визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмети іпотеки, а саме: на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 63.0 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. та на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 44,2 кв.м. відмовлено.
Таким чином, в данному випадку, ставлячи питання про роз`яснення судового рішення шляхом зазначення, що формулювання «передача Банку вказаного предмету іпотеки» у резолютивній частині рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2014 року у справі № 215/3652/14-ц означає передачу у власність Банку відповідних об`єктів нерухомого майна, які були предметом іпотеки, фактично не погоджується з додатковим рішенням, яким в задоволенні позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на предмети іпотеки, відмовлено. 
Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 та частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано норми процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» - залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 січня 2026 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 17 лютого 2026 року.

Головуючий:

Судді: