ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/13657/25
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач), у якому просить:
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення в розмірі 3929,87 гривень за період з 01.03.2018 по 22.04.2025 (щомісячно) включно;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення в розмірі 3929,87 гривень (щомісячно) за період з 01.03.2018 по 22.04.2025 включно;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за період з 01.03.2018 по дату виплати заборгованих сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період проходження військової служби з 01.03.2018 по 22.04.2025 позивачу нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення без врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. При звільненні з військової служби позивачу не виплачені всі суми, що спонукало позивача звернутися до відповідача із заявою про перерахунок такої індексації. На вказане звернення позивач жодної відповіді не отримав, перерахунок грошового забезпечення відповідач не здійснив. 
Вважаючи, що він має законне право на індексацію грошового забезпечення за вказаний період в повному обсязі, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач у відзиві на позовну заяву проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки суми індексації виплачувалися позивачу в повному обсязі відповідно до норм чинного законодавства.
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у письмовому провадженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.
Позивач з 26.06.2004 по 22.04.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (далі - відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), що сторонами не заперечується.
У період з 01.03.2018 по 22.04.2025 військова частина НОМЕР_1 виплачувала позивачу індексацію грошового забезпечення у неналежному розмірі та не провела з позивачм повного розрахунку при звільненні з військової служби, що спонукало позивача звернутися до суду з вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
Спірні правовідносини між сторонами у цій справі виникли щодо порядку та підстав для проведення індексації грошових доходів громадян, у тому числі військовослужбовців, та регулюються правовими нормами Закону України від 3 липня 1991 року №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон №1282-XII, в редакції, що була чинна на день виникнення спору). 
Суд враховує, що індексація заробітної плати - це механізм її підвищення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст. 1 Закону №1282-XII).
Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 (надалі - Порядок №1078).
Розрахунок самої індексації, оскільки вона покликана захистити доходи населення від інфляції, ґрунтується на індексі споживчих цін (індексі інфляції), який щомісяця публікується Держстатом України.
Так, в розумінні вимог Закону №1282-XII та Порядку №1078 для індексації заробітної плати необхідно визначити два показники: базовий місяць та коефіцієнт індексації.
Базовий місяць - це місяць останнього підвищення окладів.
Коефіцієнт індексації обчислюється на базі щомісячних індексів інфляції. Розрахунок ведеться зростаючим підсумком шляхом перемноження індексів інфляції (поділених на 100), починаючи з місяця, наступного за базовим - до перевищення порогу індексації.
Згідно з пунктом 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру (абзац п`ятий пункту 5 Порядку № 1078).
Суд погоджується із доводами позивача, наведеними у позові, що при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача слід врахувати вимоги абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Таким чином, індексація грошового забезпечення позивача повинна визначатися як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу та за умови, що розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Разом з тим, до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078).
Суду не надано жодних доказів щодо проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з березня 2018 року по грудень 2022 року. Тобто, така індексація у цей період взагалі не нараховувалася і, відповідно, не виплачувалася.
Згідно вимог Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення, з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.
Відповідач у порушення абзаців 3-6 пункту 5 Порядку № 1078 для встановлення наявності підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу, що свідчить про наявність протиправної бездіяльності.
Разом з тим, встановлення базових показників та безпосередньо нарахування індексації є повноваженнями роботодавця, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про фіксовану величину індексації та обраховувати її загальний розмір до визначення цих обставин відповідачем.
Суд вважає, що правильним способом захисту прав позивача є визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання його до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обов`язків щодо нарахування індексації у спосіб, передбачений законом.
Таким чином, порушене право позивача в цій частині позовних вимог підлягає судовому захисту виключно шляхом зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2021 по 31.12.2022 із врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Щодо періоду з 01.01.2023 по 31.12.2023, то Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" зупинено на 2023 рік дію, зокрема, Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
Водночас, оскільки дію Закону №1282-XII було зупинено на 2023 рік, то підзаконний нормативно-правовий акт - Порядок №1078, який прийнятий на виконання вимог частини 2 статті 6 Закону №1282-XII, не може бути самостійною підставою для нарахування індексації грошового забезпечення протягом 2023 року.
За таких підстав, за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 у відповідача відсутній обов`язок нарахування та виплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення.
Досліджуючи питання індексації грошового забезпечення позивача за 2024 рік, судом враховується, що статтею 39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.
Отже, починаючи з 2024 року базовим місяцем для індексації грошових доходів населення визначено січень 2024 року.
Відтак, у даних спірних відносинах підлягають застосуванню саме норми статті 39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" як нормативно-правового акта, який має вищу юридичну силу, аніж Постанова №1078, на яку посилається позивач в обґрунтування заявленого позову і яка є підзаконним нормативно-правовим актом.
Суд зауважує, що згідно з даними, розміщеними на офіційному сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін з січня 2024 по травень 2024 не перевищував 103%.
Разом з цим варто зазначити, що підвищення установленого порогу індексації мало місце лише у червні 2024 року, індекс споживчих цін у вказаному місяці склав 104,3%. Місяцем, в якому офіційно опублікований індекс споживчих цін за червень 2024 року, є липень 2024 року, тобто, підвищення заробітної плати військовослужбовців у зв`язку з її індексацією відбулось не раніше серпня 2024 року.
Отже, з січня 2024 по липень 2024 індексація не проводилася, оскільки не було перевищення порогу індексації 103% відповідно до даних Державної служби статистики України.
Таким чином, суд дійшов висновку, що дії відповідача при нарахуванні та виплаті позивачу індексації є неправомірними за період з 01.08.2024 по 21.12.2024, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Стосовно вимог за період з 01.01.2025 по 22.04.2025 то слід зазначити, що за даними Держстату у лютому 2025 року щодо січня 2025 року індекс споживчих цін становив 100,8%, за період січень-лютий 2025 року - 102,0%, а отже в березні 2025 року були відсутні підстави для нарахування індексації, тому позовні вимоги у цій частині теж не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про здійснення нарахування і виплати індексації у конкретно визначеній сумі, то у цій частині вони також не підлягають задоволенню, оскільки визначення базових показників для нарахування спірної індексації відноситься до повноважень відповідача і суд не наділений повноваженнями робити це за роботодавця до визначення цих показників безпосередньо ним самим.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності та зважаючи на обраний позивачем спосіб захисту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, а саме в частині зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 включно, з 01.08.2024 по 21.12.2024 включно, відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.
Стосовно вимоги про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація), суд зазначає таке.
Відповідно до вимог ст.2 Закону №2050-III компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Тобто, лише у разі затримки на один і більше календарний місяць виплата уже нарахованих доходів обчислюються компенсаційні суми в розумінні Закону № 2050-III.
Суд враховує, що відповідно до вимог п.5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
За приписами п.8 цього ж Порядку відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
У зв`язку з цим, позовні вимоги позивача в цій частині є передчасними, оскільки такі спірні відносини між сторонами ще не виникли з причини не проведення відповідачем перерахунку розміру індексації, а також відсутня відмова у нарахуванні та виплаті відповідної компенсації.
Суд враховує, що приписами правових норм Порядку виплати щомісячної грошової компнсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. № 44, визначені умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доході фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями.
Відповідно до вимог п.4 цього Порядку виплата такої грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (п.5 цього ж Порядку).
Тобто, виплаті такої компенсації передує механізм нарахування та утримання такого податку з доходів вказаних осіб. 
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про передчасність заявленої позовної вимоги в цій частині, а тому задовольняє адміністративний позов частково.
Частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наведених обставин у їх сукупності, враховуючи межі заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 (щомісячно) включно, з 01.08.2024 по 21.12.2024 (щомісячно) включно.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення з 01.03.2018 по 31.12.2022 (щомісячно) включно, з 01.08.2024 по 21.12.2024 (щомісячно) включно.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

25.02.26