ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2026 року	справа № 380/22764/25	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 2), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні/перерахунку пенсії № 913270146046 від 21.10.2025; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести переведення ОСОБА_1 з 14 жовтня 2025 року на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, пунктів 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII та здійснити нарахування й виплату даної пенсії в розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках № 26-17-27/81 від 01 жовтня 2025 року та № 26-17-27/82 від 01 жовтня 2025 року, виданих Північним офісом Держаудитслужби Державної аудиторської служби України, з урахуванням виплачених сум.
Ухвалою від 21.11.2025 відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14 жовтня 2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із «Заявою про призначення/перерахунок пенсії» за № 6979 (далі – «Заява») щодо переведення/ переходу з одного виду пенсії – пенсії по інвалідності за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – «Закон № 1058»), на інший вид - пенсії за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі – «Закон № 3723»), пунктів 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі – «Закон № 889») у розмірі 60 відсотків заробітної плати, розмір якої вказаний у довідці № 26-17-27/81 від 01 жовтня 2025 року про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідці № 26-17 27/82 від 01 жовтня 2025 року про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, виданих Північним офісом Держаудитслужби Державної аудиторської служби України (копії додаються). До зазначеної Заяви за № 6979 від 14 жовтня 2025 року позивачем були долучені вищевказані довідки № 26-17-27/81 та № 26-17-27/82 від 01.10.2025р. За результатами розгляду Заяви ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняло «Рішення про відмову в призначенні/ перерахунку пенсії» № 913270146046 від 21.10.2025, де вирішено: «Відмовити ОСОБА_1 в проведенні перерахунку за заявою від 14.10.2025 № 6979».
Позивач вважає відмову протиправною та просить суд задовольнити позов.
Відповідач 1 не скористався правом подання відзиву.
Відповідач 2 надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, не розглядало ані заяви ОСОБА_1 від 14.10.2025 про перерахунок пенсії, ані документів доданих до цієї заяви, відповідно й не приймало жодних рішень щодо цього питання, а тому не може виступати відповідачем у даній справі, так як не вчиняло жодних протиправних дій та не порушувало жодних прав чи інтересів позивача. 
За принципом екстериторіальності, заява ОСОБА_1 від 14.10.2025 та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. За результатом розгляду заяви позивача, вищеозначеним управлінням було винесене рішення від 21.10.2025 № 913270146046.
Стверджує: «… ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України. За матеріалами пенсійної справи, ОСОБА_1 вже призначалась пенсія згідно Закону України «Про державну службу». На даний момент ОСОБА_1 отримує пенсійну виплату відповідно до Закону №1058. При цьому важливо зазначити, що оскільки ОСОБА_1 обіймала посаду державного службовця, пенсія порахована та виплачувалась відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Прикінцевими положеннями цього Закону (Р.15, п.4) передбачено, що, якщо розмір пенсії розрахований за нормами цього Закону, буде більший від розміру пенсії, обчисленої за «спеціальним» законом, проводиться автоматичне, без звернення особи, переведення пенсії на умовах, передбачених цим законом, за матеріалами пенсійної справи. Відтак, з огляду на вищеозначені норми, позивача було переведено на пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як більш доцільний…».
Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.
Позивач надіслав суду відповідь на відзив, де посилаючись на постанову Верховного Суду від 25.05.2023 року у справі № 580/3805/22, яка є релевантною до спірних правовідносин зазначив, що у вказаній постанові Верховного Суду викладено висновок про те, що відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Перерахунок пенсії, за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії, у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством. Спірні правовідносини в справі, розглянутій Верховним Судом, як і в цій справі, стосуються переведення позивача з одного виду пенсії - за віком відповідно до Закону №1058-IV на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-XII. Вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, а наявність правових підстав для переведення позивача на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ пов`язана виключно з дотриманням вимог, визначених пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 VIII. Відтак, Верховний Суд дійшов до висновку, що за таких обставин, колегія суддів вважає безпідставним висновок судів попередніх інстанцій про відсутність у позивачки права на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII, з підстави, що за вказаним законом їй вже призначалась пенсія.
Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 20.07.2011, коли йому було призначено пенсію державного службовця по інвалідності, як особі з інвалідністю ІІ групи, згідно Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ .
Із 01.03.2021 позивач переведений на інший вид пенсії – пенсію за віком по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
ОСОБА_1 , 14 жовтня 2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із Заявою про призначення/перерахунок пенсії щодо переведення/ переходу з одного виду пенсії – пенсії по інвалідності за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на інший вид - пенсії за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.
До Заяви позивач долучив довідки № 26-17-27/81 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 26-17-27/82 від 01.10.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, виданих Північним офісом Держаудитслужби Державної аудиторської служби України.
За принципом екстериторіальності заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняло Рішення про відмову в призначенні/ перерахунку пенсії № 913270146046 від 21.10.2025.
Відмова мотивована наступним: «…Відповідно до пункту 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі Порядок № 622), право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ мають особи, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» їм не призначалася пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ. З 1 травня 2016 року набув чинності Закон України “Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст.37 Закону України “Про державну службу” № 3723-XII від 16.12.1993 року (далі Закон № 3723-XII) Порядок призначення таких пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 “Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб” (далі Постанова), яка застосовується починаючи з 1 травня 2016 року. Пунктом 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII. Перерахунки раніше призначених пенсій не передбачені. Заявник до 01.03.2021 отримував пенсію відповідно до Закону України “Про державну службу”. Законом № 889-VIII не передбачено можливість здійснення перерахунків уже призначених пенсій державним службовцям. Перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” можливий за матеріалами пенсійної справи (за довідками які вже наявні у пенсійній справі, за якими заявник отримував пенсію до 01.03.2021)…».
Не погодившись із відмовою, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII (надалі також - Закон №889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016.
Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
До 01.05.2016 діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-XII (надалі також - Закон №3723-VIII).
Згідно з частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За змістом пункту 8 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством, тобто відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з пунктом 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10.12.2015 за №889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 за №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 за №889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Із змісту оскаржуваного рішення слідує, що підставою для відмови в переведенні позивача на пенсію державного службовця стало зменшення розміру пенсії при такому переході. Вказано, що перерахунок раніше призначених пенсій по новій довідці про заробітну плату не передбачено Законом №889, а до 01.03.2021 позивач вже отримував пенсію державного службовця.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії.
Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 25 травня 2023 року в справі № 580/3805/22.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За приписами частини 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.
Згідно з пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про статус народного депутата України», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсій, призначених відповідно до зазначених законів, не переглядається. Пенсії, призначені відповідно до зазначених законів, індексуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про статус народного депутата України», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону, а також видатки на індексацію зазначених пенсій фінансуються за рахунок коштів державного бюджету.
Із матеріалів справи слідує, що позивачу з 20.07.2011 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723.
Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в 2011 році. Первинно звернувшись до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії та використав право на призначення пенсії за нормами Закону України «Про державну службу».
Надалі, з 01.03.2021 позивача автоматично переведено з пенсії по інвалідності, призначеної за нормами Закону України «Про державну службу», на пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З таким рішенням пенсійного органу позивач погодився і його не оскаржив.
25.02.2025 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, у якій просив перевести його на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».
При цьому позивач додав до заяви нові довідки Північного офісу Держаудитслужби від 01.10.2025№ 26-17-27/81 та № 26-17-27/82.
Суд наголошує, що пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV передбачено, що у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України, зокрема «Про державну службу», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.
Тобто позивач має право на переведення його на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу», однак у даній справі спір стосується переведення позивача на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» із перерахунком пенсії на підставі нових довідок від 01.10.2025№ 26-17-27/81 та № 26-17-27/82, оскільки розмір пенсії по віку обрахований відповідно до Закону України «Про державну службу» без урахування нових довідок є меншим від того, який позивач отримує як пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд зауважує, що пенсійний орган відмовив позивачу в переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» не з підстав відсутності у нього права на таку пенсію, а з підстав недоцільності, оскільки пенсійна виплата в разі такого переведення буде меншою, ніж позивач отримує. Тобто, суть спору в цій справі стосується не права позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», а права розрахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» із врахуванням довідок, виданих Північним офісом Держаудитслужби від 01.10.2025№ 26-17-27/81 та № 26-17-27/82.
Врахування довідок про заробітну плату при обчисленні розміру пенсійних виплат у разі переведення позивачки з одного виду пенсії на інший, призведе до фактичного перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку із збільшенням розміру заробітної плати державних службовців, що суперечить вимогам чинного пенсійного законодавства.
Суд бере до уваги правову позицію, викладену у Рішенні Конституційного Суду України від 23 грудня 2022 року №3-р/2022 у справі №3-132/2018 (5462/17), ухваленому за конституційною скаргою щодо перевірки на відповідність Конституції України підпункту 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII.
У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України визнав вказане положення таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), у частині, в якій воно унеможливлювало здійснення перерахунку пенсій, призначених відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XІІ зі змінами. Водночас Суд наголосив на обов`язку Верховної Ради України внести відповідні законодавчі зміни з метою врегулювання порядку і механізму перерахунку пенсій, призначених за зазначеною нормою, з урахуванням приписів Конституції України, принципу правової визначеності та висновків цього Рішення.
Таким чином, Конституційний Суд України підтвердив необхідність законодавчого унормування механізму реалізації права на перерахунок пенсії державного службовця, однак до моменту такого врегулювання саме по собі визнання норми неконституційною не створює підстав для автоматичного перерахунку пенсії в судовому порядку без відповідного законодавчого механізму.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2023 року в справі № 520/6418/21, від 19 березня 2025 року в справі №300/936/23, від 17.09.2025 в справі №560/5257/22, в ухвалах від 22.01.2026 в справі № 340/9050/23, від 18.02.2026 у справі №140/9210/24.
Оскільки предметом розгляду цієї справи є встановлення права позивача на перехід на пенсію державного службовця саме з врахуванням довідок, виданих Північного офісу Держаудитслужби від 01.10.2025№ 26-17-27/81 та № 26-17-27/82 про складові заробітної плати державного службовця, то суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні/перерахунку пенсії № 913270146046 від 21.10.2025.
З огляду на відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування вказаного вище рішення не підлягає задоволенню і похідна позовна вимога про зобов`язання до вчинення дій.
За приписами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, разом із тим, якщо суб`єкт владних повноважень надасть докази правомірності свого рішення, то обов`язок спростувати такі докази покладається на позивача, що кореспондується із принципом змагальності сторін, закріпленому у ст. 2 КАС України.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
За правилами ст. 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову, судовий збір позивачу не відшкодовується.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Морська Галина Михайлівна