Справа № 519/245/20
Номер провадження 1-кп/504/192/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2026 року	с-ще Доброслав 	

Доброславський районний суд Одеської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 
секретарі ОСОБА_2 
за участю прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 42017161330000042, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.10.2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки. Котовськ Одеської області, українки за національністю, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, заміжньої, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, -

встановив:
Відповідно до пред`явленого органом досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливим мотивом, в порушення вимог Закону України "Про заборону грального бізнесу в Україні" № 1334-VI від 15 травня 2009 року, згідно з яким в Україні заборонено гральний бізнес - діяльність, пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера, в період з 08 лютого 2018 року до 14 лютого 2018 року включно, усвідомлюючи, що на зайняття гральним бізнесом в Україні існує заборона, розуміючи протиправний характер своїх дій, займалася діяльністю пов`язаною із зайняттям гральним бізнесом, тобто забороненою господарською діяльністю по наданню платних послуг з організації, проведення та надання стороннім особам (гравцям) можливості доступу до програмного забезпечення, що дозволяє реалізовувати функції ігрових автоматів «слот-машин», обов`язковою умовою участі в яких є сплата гравцем грошей для отримання доступу до вказаного програмного забезпечення, що в подальшому дає змогу учаснику гри як отримати грошовий виграш залежний від відсотку віддачі, так і не отримати його залежно від випадковості. Так, ОСОБА_7 , маючи корисливий мотив, з 8 лютого 2018 року по 14 лютого 2018 року включно, використовуючи орендоване приміщення першого поверху, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реалізовуючи власний злочинний намір на отримання прибутку від зайняття гральним бізнесом, під виглядом Державної лотереї займалася забороненим видом господарської діяльності - гральним бізнесом, тобто діяльністю пов`язаною із надання можливості доступу до азартних ігор на комп`ютерних симуляторах, в тому числі: приймала від гравців гроші, надавала доступ до гри, на комп`ютера з спеціалізованим програмним забезпеченням, що дозволяє реалізовувати функції ігрових автоматів «слот-машин», виграш в яких залежить від випадковості і встановленого відсотку віддачі, забезпечують діяльність з надання можливості доступу до азартних ігор на комп`ютерах.
Органом досудового розслідування визначена правова кваліфікація кримінального правопорушення - частина 1 статті 203-2 Кримінального Кодексу України, за кваліфікуючими ознаками - зайняття гральним бізнесом.
Майнова шкода даним кримінальним правопорушенням не завдана. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Розмір витрат на залучення експерта: загальна сума витрат на проведення судових комп`ютерно-технічних експертиз складає 93808 (дев`яносто три тисячі вісімсот вісім) гривень.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав державне обвинувачення просив суд визнати ОСОБА_7 винною у вчинені інкримінованого їй правопорушення та просив призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права займатися діяльністю з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону, строком на один рік, стягнути витрати на проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи, вирішити долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 вважала, що досудовим органом під час досудового розслідування та судового розгляду справи не встановлено та не доведено вини обвинуваченої в інкримінованих їй правопорушеннях за ч. 1 ст. 203-2 КК України. Зазначала, що суду не надано жодного доказу з якого б вбачалась вина ОСОБА_7 . Просила суд визнати обвинувачену ОСОБА_7 не винуватою у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення та постановити виправдувальний вирок.
Обвинувачена ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих правопорушеннях не визнала, просила суд ухвалити справедливе рішення. Пояснила, що не могла у період 08 лютого 2018 року до 14 лютого 2018 року займатися гральним бізнесом, оскільки була прийнята на стажування лише 12 лютого 2018 року. Її обов`язки на той час були невизначені, вона продала лише один лотерейний білет, сума від продажу якого спрямовувалась на рахунок ОСОБА_8 . Вона не розуміла та не розуміє алгоритм дії програмного забезпечення, оскільки їй його ні хто не пояснював, вона не надавала та не могла надавати доступ до азартних ігор на комп`ютерних симуляторах, в тому числі: не приймала від гравців гроші, не надавала доступ до гри, на комп`ютерах з спеціалізованим програмним забезпеченням. На час затримання правоохоронними органами вона у офісі знаходилась ще з однією дівчиною, яка не зрозуміло чому не була затриманою. Щодо старшої особи, яка її стажувала, то на час затримання вона була на обідній перерві і після її повернення працівники правоохоронних органів не мали до неї жодних запитань (оскільки, як вважає обвинувачена, ця дівчина колись працювала секретарем у суді та була знайома з прокурором та іншими працівниками), однак запитання виникали лише до обвинуваченої. Пояснила, що вона до того і після того ніколи не займалася гральним бізнесом. На даний час вона заміжня, має малолітню дитину, ні де не працює, разом із чоловіком займається домашнім господарством що і є її засобом існування. 
На підтвердження пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення та підтвердження викладених в обвинувальному акті обставин, стороною обвинувачення суду було надано та досліджено:
-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження 42017161330000042 від 31.10.2017 року відповідно короткого викладу обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: До Комінтернівської місцевої прокуратури надійшов рапорт посадової особи Южного МРВ УСБУ в Одеській області про те, що на території м. Южне Одеської області невстановлені особи здійснюють діяльність, пов`язану із зайняття гральним бізнесом. Дата народження особи, якій повідомлено про підозру, наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 132);
-Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер інформаційної довідки 112025196 (т. 1 а.с.233-234); номер інформаційної довідки 102402412 (т. 1 а.с.235-236); номер інформаційної довідки 102402579 (т. 1 а.с. 237-247);
-Ухвала слідчого судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_10 від 01.02.2018 року про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії -аудіо-, відео контролю місця відносно адреси: АДРЕСА_2 , що тимчасово обмежують права людини, шляхом аудео-, відео контролю місця з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів в середині публічно доступних місць, строком на 60 днів, а саме до 01.04.2018 року (т. 1 а.с.248-250, т. 2 а.с. 1-3; т. 2 а.с.84-86; т. 2 а.с. 87- 89);
-Заява ОСОБА_11 про надання згоди на проведення слідчої дії у вигляді контролю за скоєнням злочину протидії ігровому бізнесу на території міста Южне Одеської області (т. 2 а.с.4, т. 2 а.с. 90);
-Протоколом огляду грошових коштів від 08.02.2018 р. з фототаблицею (т. 2 а.с.5-6, т. 2 а.с. 91- 92);
-Протоколом вручення грошових коштів від 08.02.2018 р. (т. 2 а.с.7-8, т. 2 а.с. 93- 94);
-Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «аудіо,- відео контроль місця» стосовно адреси : АДРЕСА_2 від 12.02.2018 року з фототаблицею (т. 2 а.с. 9-13, т. 2 а.с. 95-102);
-Протоколом огляду грошових коштів від 14.02.2018 р. з фототаблицею (т. 2 а.с.14-15, т. 2 а.с. 103- 104);
-Протоколом вручення грошових коштів від 14.02.2018 р. (т. 2 а.с. 16-17, т. 2 а.с. 105-106);
-Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «аудіо,- відео контроль місця» стосовно адреси : Одеська область, м. Южне, про Компакт диском Verbatim № 6Б/31/269т від 08.02.2018 р. проспект Миру, буд 23/4 від 12.02.2018 року з фототаблицею (т. 2 а.с.18-23, т. 2 а.с. 107- 109);
-Компакт диском Verbatim № 6Б/31/269т від 08.02.2018 р. (т. 2 а.с. 24);
-Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у вигляді спеціального слідчого експерименту від 29.03.2018 року (т. 2 а.с.25- 27, т. 2 а.с. 110-117);
-Компакт диском Verbatim № 6Б/31/265т від 08.02.2018 р. (т. 2 а.с. 28)
-Ухвалою від 19.02.2018 р. слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_12 про арешт майна (т. 2 а.с.29-32).
-Ухвалою від 29.01.2018 р. слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_13 про надання дозволу на проведення обшуку (т. 2 а.с.33-34);
-Протоколом обшуку від 14.02.2018 р. (т. 2 а.с.35-42);
-Протоколом огляду предметів від 15.02.2018 р. (т. 2 а.с. 43- 48);
-Постановою Комінтернівської місцевої прокуратури про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 15.02.2018 р. (т. 2 а.с. 49-54);
-Висновком експерта за результатами проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи від 31.05.2018 № 1107/2157-2175/18-27 (т. 2 а.с.55-83);
-Ухвалю від 29.01.2018 р. слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_12 про надання дозволу на проведення обшуку (т. 2 а.с.118-119);
-Протоколом обшуку від 14.02.2018 р. (т. 2 а.с.120- 126);
-Покупюринком грошових коштів (т. 2 а.с. 127-128);
-Протоколом огляду предметів від 15.02.2018 р. (т. 2 а.с. 129-130);
-Постановою Комінтернівської місцевої прокуратури про визнання та приєднання доказів до кримінального провадження від 15.02.2018 р. (т. 2 а.с. 131-135); 
-Ухвалю від 29.01.2018 р. слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_12 про арешт майна (т. 2 а.с. 136-139);
-Висновком експерта за результатами проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи від 27.06.2018 № 1108/2346-2376/18-27 (т. 2 а.с. 140-159);
-Ухвалю від 29.01.2018 р. слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_12 про надання обшуку (т. 2 а.с. 161-162);
-Протоколом обшуку від 14.02.2018 р. (т. 2 а.с.163- 170);
-Протоколом огляду предметів від 15.02.2018 р. ( т. 2 а.с.171- 172);
-Постановою Комінтернівської місцевої прокуратури про визнання та приєднання доказів до кримінального провадження від 15.02.2018 р. (т. 2 а.с.173- 181);
-Висновком експерта за результатами проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи від 27.04.2018 № 1106/1656-1674/18-27 (т. 2 а.с. 182- 198);
-Ухвалю від 19.01.2018 р. слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_12 про арешт майна (т. 2 а.с.199-203);
-Матеріалами, що характеризують обвинувачену особу ОСОБА_7 (копія паспорта громадянина України, довідка № 201-13012020/51044, довідка про реєстрацію місця проживання, свідоцтво про шлюб (дошлюбне прізвище ОСОБА_14 ), копія паспорту чоловіка - ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2 а.с.204- 215)
Розглянувши обвинувальний акт, надані докази, вислухавши пояснення учасників судового розгляду справи, здійснивши повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження й оцінивши кожний наданий суду доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів - з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, виходячи із загальних засад кримінального провадження, зокрема, верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_7 в інкримінованому їй правопорушенні за ч. 1 ст. 203 -2 КК України виходячи з такого.
Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
В силу ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Згідно з положеннями ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 встановлено, що кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до положень статей 3, 8 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь та гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно із статтею 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права за свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Статтею 9 КПК України на слідчого, прокурора покладений обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.ч. 2, 6 ст. 22 КПК України).
Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
За змістом ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Склад злочину - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин. Обов`язковими елементами складу злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.
Правовою кваліфікацією кримінального правопорушення інкримінованого органом досудового слідства обвинуваченій ОСОБА_7 на момент скоєння кримінального правопорушення в редакції Закону від 12.01.2018 року є ч.1 ст. 203-2 КК України - зайняття гральним бізнесом.
Об`єктивна сторона злочину виражається у зайнятті гральним бізнесом. Фактично в обвинувальному акті йдеться про надання доступу для участі в азартних іграх, які організовані і проводяться на порушення вимог закону у заборонений законом спосіб.
Організація обвинуваченою грального бізнесу, відповідно до обвинувального акту, виражалась у тому числі у використанні ОСОБА_7 орендованого приміщення першого поверху розташованого за адресою АДРЕСА_2 .
Разом з тим судовим розглядом справи встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 не будучи офіційно працевлаштованою декілька днів проходила стажування у 2018 у орендованому приміщенні першого поверху, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Орендатор даного приміщення досудовим слідством не встановлений його роль та причетність до організації грального бізнесу не перевірена.
Суд приймає до уваги покази обвинуваченої ОСОБА_7 щодо того, що вона не займалась та не могла займатися гральним бізнесом, оскільки досудовим слідством не надано жодного доказу про причетність обвинуваченої до зайняття гральним бізнесом, її ролі та обов`язків. Із наданих суду компакт дисків Verbatim № 6Б/31/269т від 08.02.2018 р. та Verbatim № 6Б/31/265т від 08.02.2018 р участь обвинуваченої не доведена і за версією обвинуваченої ОСОБА_7 на час здійснення відео нагляду вона у закладі взагалі не працювала.
Постановляючи виправдовуваний вирок по справі суд виходив з того, що досудовим слідством не доведено, та судовим розглядом справи не встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 використовувала орендоване приміщення першого поверху розташованого за адресою АДРЕСА_2 в тому числі для зайняття ігровим бізнесом з метою отримання особисто нею прибутку.
До матеріалів кримінального провадження долучено інформаційні довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно (т. 1 а.с.233-234; а.с.235-236; а.с. 237-247) з яких жодним чином не вбачається, що приміщення першого поверху розташованого за адресою АДРЕСА_2 орендується будь-ким, у тому числі обвинуваченою ОСОБА_7 у будь-яких цілях.
Не доведеним суд вважає обвинувачення ОСОБА_7 у «реалізації злочинного наміру на отримання прибутку від зайняття гральним бізнесом тобто діяльністю пов`язаною із наданням можливості доступу до азартних ігор на комп`ютерних симуляторах, в тому числі: приймала від гравців гроші, надавала доступ до гри, на комп`ютері з спеціальним програмним забезпеченням, що дозволяє реалізовувати функції ігрових автоматів, «слот-машин», виграш в яких залежить від випадковості і встановленого відсотку віддачі, забезпечують діяльність з надання можливості». 
При цьому суд констатує, що стороною обвинувачення не надано жодного належного доказу, який би підтверджував, належність (певній особі) комп`ютерної техніки, яка вилучена органом досудового розслідування під час санкціонованого обшуку з приміщення за адресою: АДРЕСА_2 та на якій у відповідності до проведених експертиз було встановлено спеціальне програмне забезпечення, яке дозволяє їх використати у гральному бізнесі.
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.203-2 КК України, (у редакції Закону України із змінами, внесеними згідно із Законами№ 4025-VI від 15.11.2011,№ 1019-VIII від 18.02.2016).
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України(у редакції Закону України із змінами, внесеними згідно із Законами№ 4025-VI від 15.11.2011,№ 1019-VIII від 18.02.2016), виражається у зайнятті гральним бізнесом.
Основні законодавчі приписи, які мають значення для з`ясування змісту диспозиції ст. 203 -2КК, містяться в Законі України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 р. При кваліфікації цього злочину важливо враховувати, що законодавчі визначення грального бізнесу та азартної гри викладені по-новому Законом України від 19 травня 2011 р. № 3383-УІ (ГУ. - 2011. - 11 черв. (№ 106)).
Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про заборону грального бізнесу в Україні", гральний бізнес - діяльність, пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера.
Відповідно до п. 3, 4 ст. 1 вказаного Закону, організатори азартних ігор - фізичні та юридичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють діяльність з організації і проведення азартних ігор з метою отримання прибутку; організація і проведення азартних ігор - діяльність організаторів азартних ігор, що здійснюється з метою створення умов для здійснення азартних ігор та видачі виграшів (призів) учасникам азартних ігор
Тобто гральним бізнесом є діяльність, пов`язана з наявністю в сукупності усіх трьох його ознак, зазначених в п. 1 ст. 1 Закону України "Про заборону грального бізнесу в Україні", а саме це - організація, проведення та надання можливості доступу до азартних ігор.
Стаття 203-2 КК України передбачає кримінальну відповідальність за зайняття гральним бізнесом.
Зі змісту вищевказаних правових норм випливає те, що метою скоєння злочину, передбаченого ст. 203-2 КК України, є отримання прибутку від діяльності та проведення азартних ігор організаторами таких ігор. Тому суб`єктом зайняття гральним бізнесом може бути лише особа, яка організувала та проводить гральний бізнес, тобто лише організатори такого бізнесу, оскільки організація і проведення азартних ігор - це діяльність організаторів азартних ігор, а надання можливості доступу до азартних ігор змістовно поєднано з їх організацією та проведенням, тому не можуть визнаватися суб`єктом даного злочину ті особи, яких організатор набирає за договором для виконання окремих видів робіт чи надання певних послуг, для учасників азартних ігор, тому вони не можуть нести відповідальність за ст. 203-2 КК України.
Злочин вважається закінченим з початкового зайняття гральним бізнесом.
Ознаками суб`єктивної сторони цього злочину є: а) прямий умисел, який характеризується усвідомленням винною особою забороненості здійснюваної нею господарської діяльності; б) мета отримання прибутку. Остання буквально зазначена в названому Законі України від 15 травня 2009 р. стосовно організації та проведення азартних ігор. Оскільки надання можливості доступу до азартних ігор змістовно поєднано з їх організацією та проведенням і не є більш суспільно небезпечним, то мета отримання прибутку повинна визнаватися обов`язковою ознакою і в цих випадках.
Суб`єктом цього злочину визнається особа, яка досягла 16-річного віку і фактично виступає організатором зайняття гральним бізнесом. Це може бути службова особа суб`єкта господарської діяльності, підприємець або інша особа.
Для визначення кола суб`єктів цього злочину важливе значення має правильне тлумачення приписів Закону України від 15 травня 2009 р. про те, що організація і проведення азартних ігор - це діяльність організаторів азартних ігор, якими визнаються фізичні та юридичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. По-перше, за змістом Закону заборона зайняття гральним бізнесом стосується як тих осіб, які зареєстровані як суб`єкти господарської діяльності, так й інших осіб. Це означає, що суб`єктами цього злочину також можуть виступати особи, які фактично виступають в ролі зазначених організаторів, але при цьому не зареєстровані як суб`єкти підприємницької чи іншої господарської діяльності. По-друге, поняттям організатора не охоплюються, а тому й не можуть визнаватися суб`єктом цього злочину ті особи, яких організатор набирає за договором для виконання окремих видів робіт чи надання певних послуг, зокрема касири, продавці, круп`є, оператори тощо.
Оскільки надання можливості доступу до азартних ігор змістовно поєднано з їх організацією та проведенням і не є більш суспільно небезпечним, то суб`єктом зайняття гральним бізнесом в такому виді також повинні визнаватися лише організатори такого бізнесу.
Разом із цим, з матеріалів кримінального провадження не вбачається достовірних і об`єктивних відомостей, які би свідчили про умисел ОСОБА_7 на зайняття гральним бізнесом та отримання нею прибутку від забороненої законом діяльності, отримання нею плати за виконання трудових функцій, що вона безпосередньо проводила діяльність, пов`язану з організацією азартних ігор, та отримувала від неї прибуток, у тому числі, як зазначено в обвинувальному акті, а не лише виконувала обов`язки, доручені та визначені їй іншою, невстановленою слідством особою.
При цьому обвинувачення взагалі не містить відомостей про розмір прибутку, отриманого обвинуваченою ОСОБА_7 від зайняття гральним бізнесом, - що могло б вказувати на наявність у неї корисливого мотиву, мети отримання прибутку, яка є обов`язковою ознакою «суб`єктивної сторони» інкримінованого їй кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 13.10.2016 у справі № 5-205кс16, суб`єктивною стороною цього злочину є усвідомлення особою її участі у зайнятті забороненим видом господарської діяльності та наявності корисливого мотиву. А, отже, у тих випадках, коли особа, не будучи організатором забороненого грального бізнесу, усвідомлено, маючи на меті отримання прибутку, бере участь у забезпеченні його (хоча б і частковому) діяльності, здійснюючи функції адміністратора, оператора, менеджера, круп`є, касира тощо, то діяння такої особи містять склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК. 
У зв`язку з вищевикладеним суд констатує, що обов`язковими елементами складу злочину, передбаченого ст. 203-2 КК, є не тільки усвідомлення особою її участі у зайнятті забороненим видом господарської діяльності, а й наявність корисливого мотиву, однак стороною обвинувачення не надано жодного доказу щодо отримання ОСОБА_7 будь-якої винагороди від грального бізнесу, а тому суд, констатує недоведеність вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК, (Аналогічні висновки викладені у Постанові ВС від 20.11.2019 у справі № 227/4753/13-к (провадження № 51-3133км19).
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції при здійснені правосуддя" визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.
Аналізуючи надані суду та дослідженні докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про те що в діях ОСОБА_7 немає складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України (у редакції Закону України із змінами, внесеними згідно із Законами№ 4025-VI від 15.11.2011,№ 1019-VIII від 18.02.2016), оскільки вона не є суб`єктом даного злочину.
Суд вважає, що стороною обвинувачення не виконано приписів ст.ст. 22, 92, 93 КПК України щодо обов`язку доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, збирання доказів, доведення перед судом їх переконливості, тому суд при вирішенні справи враховує загальні засади кримінального провадження щодо змагальності сторін та диспозитивності.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні суду від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» встановлено, що докази мають бути настільки очевидними, щоб вони не викликали жодних сумнівів.
Суду не представлено достатніх даних, які б підтверджувались належними і допустимими доказами, з яких би вбачалось вчинення ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення (злочину), а відповідні твердження в обвинувальному акті не узгоджуються із зібраними по справі доказами.
Із врахуванням наведених вище мотивів, дотримуючись принципів верховенства права, законності, змагальності сторін, диспозитивності кримінального судочинства, суд тлумачить усі сумніви на користь обвинуваченої, тому відкидає докази обвинувачення відносно ОСОБА_7 .
Враховуючи викладене вище, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, керуючись принципом верховенства права, задекларованому в ст.8 Конституції України, суд вважає винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.1 ст.203-2 КК України (у редакції Закону України із змінами, внесеними згідно із Законами№ 4025-VI від 15.11.2011,№ 1019-VIII від 18.02.2016), та склад такого кримінального правопорушення недоведеними.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність доказів повинна бути достатньою та взаємозв`язаною для прийняття законного, обґрунтованого і вмотивованого судового рішення.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Суд вважає, що достатні підстави для ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 відсутні.
Згідно п.3) ч.1 ст. 373 КПК України, коли не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, суд ухвалює виправдувальний вирок.
Виправдувальний вирок у зв`язку з не доведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, ухвалюється у разі, якщо факт вчинення обвинуваченим певного діяння встановлено, але сторона обвинувачення не зуміла переконливо для суду всебічно, повно й неупереджено доказати, що цьому діянню притаманні всі елементи складу кримінального правопорушення, інкримінованого цій особі.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, пред`явленого особі й визнаного судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку має бути викладено результати дослідження, аналізу й оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі й поданих у судовому засіданні.
З врахування встановленого під час судового розгляду, суд приходить до висновку про те, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_7 до зайняття гральним бізнесом (ч. 1 ст. 203-2 КК України (у редакції Закону України із змінами, внесеними згідно із Законами№ 4025-VI від 15.11.2011,№ 1019-VIII від 18.02.2016) не виявлено, а стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне.
Обвинувачення ОСОБА_7 ґрунтується лише на припущеннях, які жодними доказами об`єктивно не підтверджуються.
Склад кримінального правопорушення це сукупність встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як кримінальне правопорушення.
Відповідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст. 46 Конвенції та ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.
Така позиція також знаходить своє відображення і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку». Відповідно до п. 23 вказаної постанови, є недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли всі зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
За таких обставин, згідно ч.6 ст.284, п.3) ч.1 ст.373 КПК України ОСОБА_7 підлягає виправданню, оскільки під час судового розгляду не доведено, що в її діянні є склад кримінального правопорушення.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про скасування арештів, накладених в межах кримінального провадження, слід вирішити у відповідності до ч.4 ст. 174 КПК України.
Долю речових доказів, належить вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Питання розподілу процесуальних витрат на залучення експерта для проведення експертизи, судом не вирішується, оскільки ч. 2 ст. 124 КПК України передбачено стягнення тільки з обвинуваченого витрат на залучення експерта у разі ухвалення саме обвинувального вироку, а витрати за залучення стороною обвинувачення експертів в порядку визначеному ч. 2 ст. 122 КПК України здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Керуючись: ст.62 Конституції України, Конвенцією Ради Європи від 04.11.1950 року Про захист прав людини і основоположних свобод, Правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 13.10.2016 у справі № 5-205кс16, ст.ст. 373, 376, ч.15 ст.615 КПК України України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 203-2 КК України (у редакції Закону України із змінами, внесеними згідно із Законами№ 4025-VI від 15.11.2011,№ 1019-VIII від 18.02.2016) та виправдати на підставі п.3) ч.1 ст.373 КПК України, через не доведеність у діях обвинуваченої складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт: 
-накладений Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.02.2018 року, на майно вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку в приміщенні грального закладу ««Лото/Лотерея. Золота підкова», за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: системний блок ПК №YK5V039033; системний блок ПК №YK5V034613; системний блок ПК №YK5V026889; системний блок ПК №YK5V019661; системний блок ПК №YK5V029572; системний блок ПК №YK5V038229; системний блок ПК №YK5V026531; системний блок ПК №YK5V021442; системний блок ПК №YK5V022140; системний блок ПК №YK5V040100; системний блок ПК №YK5V023223; системний блок ПК №YK5V026327; системний блок ПК №YK5V032871; системний блок ПК №YK5V038602; системний блок ПК №YK5V016449; системний блок ПК №YK5V032429; системний блок ПК №YK5V026173; системний блок ПК №YKJW064963; системний блок ПК №YK5V023641; системний блок ПК №YK5V020416; DVR HIKVISION s\n 760736605 білого кольору; Предмет овальної форми білого кольору, який ззовні схожий на камеру відеоспостереження із аудіо фіксацією; Корінці з написом «розписка от «__» ____ 2017 у кількості 52 шт.; Блокнот оранжевого кольору із чорновими записами; Зошит з написом «Кассиры» із чорновими записами; Блокнот біло-червоного кольору із чорновими записами; Папка чорного кольору із копіями документів; Папка червоного кольору із копіями документів; Грошові кошти загальною сумою 10232 гривні, а саме: - купюра номіналом 500грн. - 15 шт.: ВХ 8146306, ВЕ 7287905, УБ 3439246, ЛБ 2462262, ЗД 0178476, УБ 5406874, ЛИ 8537597, СБ 6973243, ГК 5610383, ВХ 3805972, ФБ 6724981, ВВ 2451543, ВИ 6824386, УЗ 6445373, ЗБ 7455743; - купюра номіналом 200 грн. - 11 шт.: ЄД 1300220, КЗ 9265318, УБ 5314008, УЛ 0742821, КЛ 2077311, ВХ 3163752, ВЖ 2388450, ЗЕ 8373008, ЄЖ 9476495, КБ 3796098, ПД 6909591; - купюра номіналом 100 грн. - 5 шт.: ЕЗ 8243997, МЛ 5498768, СД 5717707, СБ 7997778, ЗА 4921333. - купюра номіналом 20 грн. - 1 шт.: СИ 3911976; - купюра номіналом 10 грн. - 1 шт.:НД 6928491;- купюра номіналом 2 грн. - 1 шт.:ТЗ 8296774. системний блок ПК №YK5V027943; системний блок ПК №YK5V022755; системний блок ПК №CZC9341744; системний блок ПК №HUB7420HH7; копії документів: сертифікат відповідності, ліцензія № 446755, свідоцтво про держреєстрацію № НОМЕР_1 , умови проведення ДГЛ «Золота підкова», виписка з ЄДРЮО, витяг з ЄДРЮО, лист до ТОВ «М.С.Л.»; копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_16 ; мобільний телефон «Bravis», чорного кольору; IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , із сім картою Київстар НОМЕР_4 , системний блок ПК №YK5V034047; системний блок ПК №YK5V022988; системний блок ПК №YK5V039500; системний блок ПК №YK5V033298; системний блок ПК №YK5V031086; системний блок ПК №YK5V022362; системний блок ПК №YK5V029420; системний блок ПК №YK5V034078; Предмет овальної форми білого кольору, який ззовні схожий на камеру відеоспостереження із аудіо фіксацією HIKVISION; Предмет овальної форми білого кольору, який ззовні схожий на камеру відеоспостереження із аудіо фіксацією HIKVISION; 
-накладений Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.02.2018 року на майно, вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку в приміщенні грального закладу «Золота підкова, лотерея» за адресою: Одеська область, м.Южне, проспект Миру, буд. 15/3, а саме: 24 системних блоки: 1)марка DELL с/н GBHXJ4J; 2) марка hp с/н CZC 90650FG; 3) марка fujitsu Siemens с/н YK2P136908; 4) марка DELL с/н ЗM1ZR3j; 5) марка fujitsu Siemens с/н YK5V024366; 6) марка DELL с/н H92G53J; 7) марка DELL с/н FY1PG3J; 8) марка DELL с/н H646R1J; 9) марка hp compaQ б/н 7600; 10) марка DELL с/н 1X05H4J; 11) марка DELL с/н 7KH813J; 12) марка hp с/н CZC811037H; 13) марка DELL с/н CGWWD3J; 14) марка fujitsu Siemens с/н YK5V020442; 15) марка hp с/н CZC9351257; 16) марка hp с/н CZC94458JJ; 17) марка DELL с/н CFBNO4J; 18) марка DELL с/н 75JWD3J; 19) марка hp с/н AUD8300390; 20) марка DELL с/н 4C8222J; 21) марка DELL с/н 85S9G4J; 22) марка DELL с/н HHZHC4J; 23) марка DELL с/н DTD 6M2J; 24) марка HIKVISION с/н 760331609; 3 маршрутизатора, а саме: 25) марка TP-LINK с/н 2169172012875; 26) марка TP-LINK с/н 2167806018467; 27) марка TP-LINE с/н 2167806018453; сім системних блока, а саме: 28) марка DELL с/н 522K23J; 29) марка DELL с/н 2F56K45J; 30) марка DELL с/н 8S8SY3J; 31) марка DELL с/н FLGOR3J; 32) марка hp с/н CZC0124QPC; 33) марка DELL с/н 4QD2B4J; 34) марка DELL с/н DQD2B4J; 5 системних блока, а саме: 35) марка DELL с/н 7X05H4J; 36) марка fujitsu Siemens computers с/н YK5V026600; 37) марка fijitsu Siemens с/н YK5V033692; 38) марка fijitsu Siemens с/н YK5V029782; 39) марка hp с/н CZC92628SW; Чотири маршрутизатора, а саме: 40) марка TPLINK с/н 2167806018461; 41) марка TPLINK с/н 2167806018455; 42) марка TPLINK с/н 216706018476; 43) марка TPLINK с/н 42169172012882; Два роутера, а саме: 44) марка TPLINK с/н 2149613016581; 45) с/н 485754434B03C50F; 46) Невідомий пристрій білого кольору який помічено №1; 47) роутер марки HUAWCI с/н HG8M8310M601; 48) Невідомий пристрій марки CROSVER FOB-AM-OB; 49) Блок живлення білого кольору с/н UTEX-TB-0504 в середині якого акумуляторна батарея чорного кольору WBR WP18-12SHR 12V18Ah; Два маршрутизатора, а саме: 50) марка TP-LINK с/н 2167806006476; 51) марка TPLINK с/н 2167806018463; два системних блока, а саме: 52) марка hp с/н CZC8379BHB; 53) марка Qube с/н 161189924200142; Три маршрутизатора, а саме: 54) марка TPLINK с/н 2167806018469; 55) MICRO TIK Router board с/н 642E069E32701703; 56) марка TPLINK с/н 2167806018460; Два апарата, а саме: 57) марка Thermal Receipt Printer с/н16120201038; 58) марка BIXOLON с/н REF1DKA 17030075; Два детектора, а саме: 59) марка ARGOX с/н 50473546; 60) марка DORS 1000 с/н 040906; Грошові кошти, а саме: 61) Номіналом 500 №ЛА2995793 62) Номіналом 500 № ІБ7911529 63) Номіналом 500 № БТ0069087 64) Номіналом 500 №СU8201494 65) Номіналом 200 №ІЛ3952362 66) Номіналом 200 №ІЛ1289879 67) Номіналом 200 №ХЕ5534349 68) Номіналом 200 №ТЄ5225992 69) Номіналом 200 №ПД8102779 70) Номіналом 200 №КК1508775 71) Номіналом 200 №СE9463753 72) Номіналом 200 №ЄА6660921 73) Номіналом 200 №ХХ2438260 74) Номіналом 200 АВ9952473 75) Номіналом 200 №ЗБ3171199 76) Номіналом 200 №ПБ4304631 77) Номіналом 200 №ЄЦ4840628 78) Номіналом 200 №ТЗ6983895 79) Номіналом 200 №ВЖ4141986 80) Номіналом 200 №УХ9254985 81) Номіналом 200 №КЗ6590871 82) Номіналом 200 №КД0227650 83) Номіналом 200 №EА1360504 84) Номіналом 100 №КВ4019234 85) Номіналом 100 №МН2597010 86) Номіналом 100 №ГХ2520819 87) Номіналом 100 №СД2904381 88) Номіналом 50 №СР3517659 89) Номіналом 50№ ФИ7032705 90) Номіналом 50 №СE4449367 91) Номіналом 50 №ПИ2305367 92) Номіналом 50 №УE7430552 93) Номіналом 50 № УВ2068880 94) Номіналом 50 №ТГ4921750 95) Номіналом 20 №СИ6069645 96) Номіналом 20 № СИ 7450444 97) Номіналом 10 №ХИ9291859 98) Номіналом 10 №ХЖ8518987 99) Номіналом 10 №НА3039675 100) Номіналом 10№ХБ5839482 101) Номіналом 10 №ХЕ3855193 102) Номіналом 10 №ХЕ2951835 103) Номіналом 10 №НЕ7168850 104) Номіналом 10 №ХЕ9629271 105) Номіналом 10№ПА6672681 106) Номіналом 10 №ХА6840177 107) Номіналом 10 № НE9187761 108) Номіналом 10 №ХE5660932 109) Номіналом 5 №ЗФ3294731 110) Номіналом 5 №ІД7537360 111) Номіналом 5 №ІE7992026 112) Номіналом 5 №ПД 6850828 113) Номіналом 5 №ТБ3131793 114) Номіналом 5 №РВ1018179 115) Номіналом 5 №РА3428063 116) Номіналом 5 №HА6788380 117) Номіналом 5 №ІИ8962674 118) Номіналом 5 №ТВ9394156 119) Номіналом 2 №СЄ2302638 120) Номіналом 1 №СЕ3041504 121) Номіналом 1 №СИ8134948 122) Копія паспорту на ім`я ОСОБА_17 11.11.86 р.н. 123) копія документів ОСОБА_18 10.02.93 р.н. 124) копія документів ОСОБА_19 12.08.97 125) копія документів ОСОБА_20 25.08.96 126) копія документів ОСОБА_21 16.07.90 127) картка для виплат НОМЕР_5 ) чорна папка з файлами - Інструкція по роботі 129) журнал реєстрації перевірок 130) чеки в кількості 7 штук 131) розписка на 14 арк. 132) цивільно-правовий договір в файлі 133) книга відгуків і пропозицій 134) три зошити один на 18 арк. 135) зошит на 18 арк. жовтого кольору 136) зошит на 12 арк. зеленого кольору 137) чорна папка з файлами та умовами проведення, державної грошової лотереї «Золота підкова» 138) стенд з інформацією «Перелік лотерей, які розповсюджують ТОВ М.С.Л.» Вісім камер спостереження, а саме: 139) марка HIKVISION с/н 612483532 140) марка HIKVISION 141) марка HIKVISION 142) марка HIKVISION с/н 582931938 143) марка HIKVISION 144) марка HIKVISION 145) марка HIKVISION 146) марка HIKVISION 147) 30 моніторів, 30 мишок, 30 клавіатур до комп`ютерів, та 30 комплектів електричних шнурів до вказаних комп`ютерів
Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази у вигляді вилученої під час обшуків комп`ютерної техніки, грошових коштів документів та речей арешт яких скасовано судом цим вироком - передати за належністю.
Процесуальні витрати за проведення експертиз віднести за рахунок держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:           ОСОБА_1