П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 521/13959/25 	

Перша інстанція: суддя Тополева Ю.В.,
повний текст судового рішення
складено 27.11.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
- Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, –
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Хаджибейського районного суду міста Одеси із позовом до ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, в якому просив скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Пересунько С.О. від 29 липня 2025 року серії ЕНА №5340827 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови – залишено без задоволення.
На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2025 року по справі №521/13959/25 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови – задовольнити; постанову інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Пересунько С.О. від 29 липня 2025 року серії ЕНА №5340827 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. – скасувати; провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення; стягнути судові витрати, а саме сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2025 року – скасовано, ухвалено у справі №521/13959/25 нову постанову, якою задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .
Скасовано постанову інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Пересунько С.О. від 29 липня 2025 року серії ЕНА №5340827 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
Стягнуто з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 39961329) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Від позивача до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі №521/13959/25, в якій заявник просить суд стягнути з відповідачів на його користь понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Як вказує заявник, у поданому ним позові було зазначено розрахунок витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень. Також ним заявлялось про стягнення судових витрат на правову допомогу у апеляційній скарзі, однак при постановленні постанови апеляційним судом вказані вимоги розглянуто не було. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем було надано: договір про надання правової допомоги б/н від 01.08.2025 року, акт виконаних робіт від 07.08.2025 року, ордер про надання правової допомоги та свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльності серії ОД №004714, вказані докази містяться в матеріалах справи та були надані разом із позовом.

Розглянувши доводи заяви позивача та перевіривши матеріали електронної справи, яка міститься в Комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.322 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.
Виходячи із аналізу вказаної норми чинним законодавством передбачений виключний перелік підстав для постановлення додаткового рішення. У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
В даному випадку, судом апеляційної інстанції не було проведено розподіл судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги позивачу, отже в цій частині питання залишилося не вирішеним, що дає підстави для постановлення додаткового рішення з метою усунення неповноти судового рішення на підставі п.3 ч.1 ст.252 КАС України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст.132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Так, відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
У відповідності до положень частини 1, 3 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з вимогами ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з вимогами ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що на підтвердження витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу адвоката в суді, до суду першої інстанції було надано: Договір про надання правової допомоги б/н від 01.08.2025 року, акт приймання-передачі виконаної роботи від 07.08.2025 року до Договору про надання правової допомоги б/н від 01.08.2025 року, ордер про надання правової допомоги та свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльності серії ОД №004714, які містяться в матеріалах справи та були надані разом із позовом.
Відповідно пункту 4.2. договору про надання правової допомоги б/н від 07.08.2025 року розмір гонорару встановлюється у фіксованому розмірі 5000 гривень за надання правової допомоги під час розгляду справи. 
Відповідно до вимог пункту 1.2 Договору про надання правової допомоги від 01.08.2025 року, адвокатом виконані, а клієнтом прийняті наступні роботи: 
- усна консультація;
- ознайомлення з обставинами справи та підбір судової практики;
- підготовка та написання позову. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зазначено у рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява №19336/04), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Суд наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Врахувавши конкретні обставини цієї справи, колегія суддів дійшла переконання, що заявлений позивачем розмір судових витрат, понесених в суді першої інстанції, не є пропорційним та підлягає зменшенню.
Зокрема, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана справа є справою незначної складності.
Суд наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Врахувавши конкретні обставини цієї справи, колегія суддів дійшла переконання, що зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру. Виходячи з принципу обґрунтованості й пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 2000,00 грн.
Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 252, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В :
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови – задовольнити частково.
Ухвалити у справі №521/13959/25 додаткову постанову, якою стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 39961329) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок).
В іншій частині вимог заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №521/13959/25 – відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко