ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 650/5142/25
Номер провадження: 33/819/14/26
Головуючий у першій інстанції Ковальчук О.В.
Суддя-доповідач Коровайко О.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2026 року м. Херсон
Суддя Херсонського апеляційного суду Коровайко О.І.,
при секретарі Іванцової Ю.С.,
за участю:
захисника Заборського О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:
Зміст оскаржуваної постанови та встановлених судом першої інстанції обставин.
Постановою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за те, що він 03.08.2025 о 18:02 годині в селищі Велика Олександрівка по вул. Свободи, буд. 204 керував автомобілем FORD FOCUS, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. 
Суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Великоолександрівського суду Херсонської області від 03 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої допустив спрощений підхід до розгляду справи та всебічно не з`ясував всіх обставин справи.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.
Адвокат Заборський О.В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Також просив зважити на індивідуальний характер накладення стягнення. Просив щодо стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами застосувати за аналогією положення ст.69 КК України та у разі прийняття рішення щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, змінити постанову та не призначати стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
ОСОБА_1 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду, однак в судове засідання не з`явився. Клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходили. Під час повідомлення про місце, дату та час апеляційного розгляду зазначив, що підтримує апеляційну скаргу та просить розглядати справу за його відсутності. 

В ході апеляційного розгляду захисник Заборський О.В. звернувся до апеляційного суду з письмовим клопотанням в якому просив визнати пропозицію щодо процедури огляду ОСОБА_1 такою, що не відповідає вимогам законодавства.
В обґрунтування даного клопотання захисник зазначив, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що було встановлено в ході його спілкування з працівниками поліції, проведення його огляду на стан сп`яніння мало відбуватися згідно з положеннями ст.266-1 КУпАП та порядку затвердженого постановою КМУ №32 від 12.01.2024, уповноваженим на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини. Однак вказана процедура не була дотримана. 
На думку захисника вказана обставина свідчить про недопустимість як доказів долучених до протоколу матеріалів.
Крім того, згідно відеозапису, що наявний в матеріалах справи працівники поліції не пояснили ОСОБА_1 наслідків відмови від огляду на стан сп`яніння таким чином ввівши його в оману, внаслідок чого ОСОБА_1 був спровокований на відмову від проходження огляду та вподальшому відмовився від отримання копії протоколу, підпису, пояснень, тощо.
Також працівник поліції повідомив ОСОБА_1 неіснуючу ознаку алкогольного сп`яніння (почервоніння очей), що не передбачена «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння» затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.
Також працівниками поліції не було дотримано процедури відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортного засобу. Документи щодо передачі транспортного засобу у матеріалах справи відсутні, а працівники поліції відсторонили ОСОБА_1 від керування лише словесно.

Крім того 07 січня 2026 року на адресу Херсонського апеляційного суду надійшли доповнення адвоката Заборського О.В. до апеляційної скарги ОСОБА_1 , які за змістом є аналогічними клопотанню про визнання процедури огляду ОСОБА_1 такою, що не відповідає вимогам законодавства.

Мотиви суду
Щодо доповнень до апеляційної скарги та клопотань.
Згідно з положеннями ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
У даному випадку з апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції звернувся ОСОБА_1 у зв`язку із чим саме він, як апелянт, наділений правами на зміну та доповнення апеляційної скарги. 
З огляду на це, апеляційний суд не приймає до розгляду доповнення адвоката Заборського О.В. до апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Вказані доповнення, як і клопотання адвоката Заборського О.В. про визнання процедури огляду ОСОБА_1 незаконною, апеляційний суд розцінює, як письмове обґрунтування позиції сторони захисту на підтримку доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 . 
Щодо клопотання захисника про повне дослідження доказів то апеляційним судом в рамках апеляційного провадження надана оцінка кожному із доказів, що були враховані судом першої інстанції, зокрема долученому до справи відеозапису. 
Що стосується клопотання захисника про виклик працівників поліції з метою допиту для з`ясування їх дій під час спілкування з ОСОБА_1 , то воно задоволенню не підлягає.
Так, відповідно до положень ст.294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Зі змісту матеріалів провадження вбачається, що під час розгляду справи судом першої інстанції працівники поліції не допитувалися, та їх пояснення не враховувалися судом під час судового розгляду. При цьому матеріали провадження не містять відомостей щодо ініціювання стороною захисту питання про виклик та допит працівників поліції під час розгляду справи в суді І інстанції.
З огляду на те, що в матеріалах справи наявний відеозапис з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, який є безперервним та на якому зафіксовані дії працівників поліції під час спілкування з ОСОБА_1 апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про виклик працівників поліції для їх допиту в суді апеляційної інстанції, оскільки відповідні обставини зафіксовані на відеозаписі.
Щодо доведеності вини.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №114453 від 03 серпня 2025 року ОСОБА_1 інкриміновано те, що він 03 серпня 2025 року о 19:02 год. в смт. Велика Олександрівка, вул. Свободи 204 керував транспортним засобом FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Від проходження медичного огляду та за допомогою приладу газоаналізатор Драгер на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд першої інстанції, притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП прийшов до висновку, що зазначені обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком місцевого суду. 
Так, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У разі невиконання вказаного обов`язку положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність.
Положення ч.1 ст.130 КУпАП, серед іншого, передбачають адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виходячи зі змісту вказаної норми, для встановлення в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення необхідно довести факт керування особою транспортним засобом, а також факт відмови такої особи, у якої виявлено ознаки сп`яніння, від огляду на стан сп`яніння.
Як вже зазначалося, вирішення питань передбачених ст.280 КУпАП, а саме: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, здійснюється судом на підставі оцінки доказів, за внутрішнім переконанням суду, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, матеріали провадження свідчать, що працівниками поліції на підтвердження вини ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення надано:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №114453 від 03 серпня 2025 року згідно з яким ОСОБА_1 інкриміновано те, що він 03.08.2025 о 18:02 годині в селищі Велика Олександрівка по вул. Свободи, буд. 204 керував автомобілем FORD FOCUS, реєстраційний д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Від проходження медичного огляду та за допомогою приладу газоаналізатор Драгер на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Однак ОСОБА_1 відмовився від огляду та від підпису.
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого 03 серпня 2025 року о 19:20 годин ОСОБА_1 направлено до закладу охорони здоров`я у зв`язку із виявленням ознак сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Поруч із цим, ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився;
-довідку ГУНП в Херсонській області Бериславського районного відділу поліції Начальника відділу полковника ОСОБА_2 від 05 серпня 2025 року, відповідно до якої згідно з бази даних ІПНП підсистеми Головного сервісного центру МВС України (ГСЦ МВС), за анкетними даними ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 01.12.2023 (термін дії по 01.12.2053), категорії В, орган що видав: ТСЦ 3245, статус: видане. 
-відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції №476930, 476909 на яких зафіксовано як працівники поліції 03 серпня 2025 року зупинили транспортний засіб FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого перебував ОСОБА_1 . З транспортного засобу з місця водія вийшов ОСОБА_1 , а з пасажирського боку пізніше - також пасажир. Причиною зупинки транспортного засобу працівник поліції повідомив, що ОСОБА_1 не був пристебнутий ременем безпеки. В ході спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції останні повідомили, що він має ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, а також почервоніння обличчя. Надалі працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або а медичній установі. На законну вимогу працівників поліції ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився. Крім того ОСОБА_1 відмовився, підписувати протокол та будь-які документи та отримувати копії матеріалів, а також надавати пояснення. Йому було роз?яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України. На повторну вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння ОСОБА_1 повідомив що вчора вживав алкогольні напої, але огляд на стан алкогольного сп?яніння проходити не буде. Працівники поліції повідомили, що відсторонюють ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, на що останній, зачинив автомобіль та одразу разом з пасажирами, які не мали права керування транспортними засобами залишив автомобіль на узбіччі та пішов з місця складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Як вбачається зі змісту постанови суду першої інстанції, місцевий суд надав належну оцінку вказаним доказам та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність скоєння 03 серпня 2025 року ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Так, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, а також відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, відповідно до яких зафіксовано, що в зупиненому працівниками поліції автомобілі FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_1 за кермом перебував саме ОСОБА_1 , який надав працівникам свої анкетні дані та особу якого було встановлено. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом.
Зазначена обставина стороною захисту під час апеляційного провадження не оспорюється.
Також суд першої інстанції встановив, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 було те, що водієм не було пристебнуто ремень безпеки.
Статтею 35 ЗУ «Про національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав для зупинки працівником поліції транспортного засобу, а саме: 
1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;
2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;
3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;
5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;
6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;
7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;
8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;
9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;
10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;
11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.
В даному випадку зі змісту відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу під його керуванням – непристебнутий ремінь безпеки, що з огляду на п. 1 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» є належною підставою для зупинки транспортного засобу.
Вказана обставина окрім змісту відеозапису підтверджується також копією постанови серії БАВ №060441 від 03 серпня 2025 року за ч.5 ст.121 КУпАП, що складена стосовно ОСОБА_1 ..
Що стосується наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та відмови його від огляду на стан сп`яніння то слід зазначити наступне.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є:
-запах алкоголю з порожнини рота;
-порушення координації рухів;
-порушення мови;
-виражене тремтіння пальців рук;
-різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
-поведінка, що не відповідає обстановці.
Зазначеним нормативним актом не визначено спеціального порядку виявлення у водіїв ознак сп`яніння. Встановлення наявності чи відсутності таких ознак у водія віднесено до дискреційних повноважень працівників поліції, які визначають їх самостійно за візуальними зовнішніми ознаками водія (різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови), поведінкою водія (поведінка, що не відповідає обстановці) чи наявністю запаху алкоголю з порожнини рота.
Зі змісту наявного в матеріалах провадження відеозапису з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що працівниками поліції в ході спілкування з ОСОБА_1 виявлено у нього запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та різку зміну забарвлення шкіряного покрову обличчя. 
Дійсно, положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 не передбачено таку ознаку сп`яніння як почервоніння очей. Разом із цим, вказана обставина не свідчить про відсутність у працівників підстав вимагати у ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки у останнього також було виявлено різкий запах алкоголю з порожнини рота та різку зміну забарвлення шкіряного покрову обличчя.
За наведеного, працівники поліції обґрунтовано та правомірно вимагали у ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.
Крім того, із наявних в матеріалах справи відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 самостійно зазначив, що вживав алкогольні напої напередодні. 
Що стосується запропонованої працівниками поліції процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, то вона в повній мірі відповідає тій, що визначена ст.266 КУпАП.
Зі змісту матеріалів впровадження та наданих стороною захисту документів вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем. Водночас зазначена обставина не свідчить про те, що стосовно ОСОБА_1 мала бути застосована процедура огляду на стан сп`яніння, що передбачена ст.266-1 КУпАП.
У статті 15 КУпАП передбачено особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема відповідно до частини першої статті 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Положеннями статті 266-1 КУпАП визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
При цьому в статті 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.
Таким чином, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому статтею 266 КУпАП.
Крім того, у даному випадку, зі змісту наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не виконував обов`язків військової служби, не перебував у військовій формі одягу та зазначив працівникам поліції, що на даний час знаходиться «після поранення».
За наведеного, відсутні будь-які підстави для застосування спеціального порядку огляду на стан сп`яніння, що визначений ст.266-1 КУпАП.
Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння підтверджується відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, на яких зафіксовано як працівники поліції декілька разів запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, оскільки у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Поруч із цим, ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від огляду.
Зміст зазначених відеозаписів в повній мірі узгоджується з наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду за допомогою спеціального технічного засобу та направленням водія на огляд до медичного закладу для встановлення стану сп`яніння, які свідчать, що працівники поліції пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, чи в медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився. 
Згідно норм ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Отже, закон не містить вказівки на обов`язкову присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час складання (заповнення) протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно вимог ч.3 ч.4 ст. 256 КУпАП у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст.63 Конституції України та з`ясували чи буде ОСОБА_1 надавати пояснення, підписувати протоколи, отримувати копії матеріалів. На це ОСОБА_1 зазначив, що відмовляється від огляду на стан сп`яніння, пояснення не надаватиме, жодні документи підписувати не буде, копії матеріалів не отримуватиме та одразу покинув місце зупинки транспортного засобу.
З огляду на таку поведінку та позицію ОСОБА_1 , на переконання суду апеляційної інстанції, працівники поліції обґрунтовано склали протокол про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 . Водночас, надалі 04 серпня 2025 року копія протоколу про адміністративне правопорушення засобами поштового зв`язку була скерована ОСОБА_1 (а.п.4).
Що стосується того, що ОСОБА_1 не були роз`яснені наслідки його відмови від огляду на стан сп`яніння в частині його подальшого притягнення до адміністративної відповідальності, то вказана обставина не є такою, що свідчить про порушення права на захист ОСОБА_1 , оскільки останній як водій обізнаний з Правилами дорожнього руху, зокрема додатковими обов`язками, що покладаються на нього як водія та можливою відповідальністю у разі їх невиконання.
Посилання сторони захисту на недотримання процедури відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки положення ст.266 КУпАП не передбачають спеціальної процедури такого відсторонення та обов`язкової передачі транспортного засобу під керування іншій особі. З огляду на те, що ОСОБА_1 після відсторонення його працівниками поліції від керування транспортним засобом замкнув автомобіль та покинув місце зупинки транспортного засобу, апеляційний суд не вбачає жодних порушень положень ст.266 КУпАП з боку працівників поліції, оскільки фактично ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом. 
Не містять матеріали провадження і відомостей про порушення права на захист ОСОБА_1 .
Так, положеннями ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. 
Зі змісту долучених до справи відеозаписів, вбачається, що працівниками поліції роз`яснено зазначені права ОСОБА_1 зокрема право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, заявляти клопотання. Однак ОСОБА_1 фактично відмовився від реалізації даних прав та покинув місце зупинки транспортного засобу.
Крім того, слід зазначити, що розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за участю ОСОБА_1 . В ході розгляду справи ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП та надано можливість в повній мірі реалізувати їх.
Водночас, в ході розгляду справи ОСОБА_1 не вказував на порушення його прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 звертав увагу суду на тому, що не керував транспортним засобом у зв`язку із чим у працівників поліції були відсутні підстави вимагати у нього пройти огляд на стан сп`яніння.
Апеляційний суд акцентує увагу, що не будь-які порушення процесуального законодавства, що допущені під час оформлення матеріалів, можуть слугувати підставами для скасування судового рішення, що ґрунтується на таких матеріалах. Такі порушення повинні мати істотний характер чи зокрема порушувати право особи на захист у відповідному провадженні. 
З огляду на наведені обставини, зокрема факт роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 прав, його категоричну відмову від їх реалізації та те, що ОСОБА_1 самовільно залишив місце зупинки транспортного засобу, апеляційний суд не вбачає істотних порушень процесуального законодавства під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції.
У даному випадку оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення не спричинило істотне порушення вимог процесуального законодавства та прав ОСОБА_1 у зв`язку із чим, апеляційний суд не вбачає будь-яких підстав для визнання зібраних у справі доказів недопустимими. 
За наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду з приводу того, що факт порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наявними у справі доказами.
Суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
У свою чергу, стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Діяння передбачені ст.130 КУпАП є найбільш тяжкими порушеннями у сфері безпеки дорожнього руху, через те, що пов`язане із можливим настанням значних суспільно небезпечних наслідків для суспільства, як то шкода життю та здоров`ю громадян внаслідок ДТП, скоєних водіями в стані сп`яніння. 
Тому адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП втратило значення дрібного делікту, а вид і міра адміністративного стягнення за скоєння такого правопорушення постійно посилюються.
Частиною першою статті 130 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, що наведене в диспозиції цієї статті для водіїв передбачене безальтернативне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Вирішуючи питання щодо визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції вірно врахував обставини, що передбачені ст.33 КУпАП та обґрунтовано призначив адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів.
З приводу доводів захисника щодо наявності підстав для застосування при призначенні покарання положень ст. 69 КК України за аналогією закону, суд зазначає, що аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.
У чинному КУпАП дійсно наявні деякі прогалини, які за аналогією закону можуть регулюватися іншими актами законодавства, як то інститут відводу судді, проведення судових засідань в режимі відеоконференції, проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення тощо.
Однак, питання призначення адміністративного стягнення чітко врегульоване главою 4 КУпАП, і будь-якої прогалини в даному випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону.
Законодавець навіть окремо передбачив неможливість застосування до правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, звільнення від відповідальності за малозначність, що ще раз підкреслює його підвищену суспільну небезпечність.
При цьому нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового, а посилання захисника на можливість застосування аналогії закону, а саме положень ст. 69 КК України суперечить положенням ч. 4 ст. 3 КК України, відповідно до якої застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.
Таким чином істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Враховуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2025 року, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя       О.І.Коровайко