Справа №333/11067/25
Провадження №2/333/1346/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Лузанової А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ: 35625014) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
 
встановив:

21.11.2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (надалі – ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №4314487444 у сумі 16 459,38 грн. та судових витрат. 
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.01.2020 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (надалі – ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4314487444.
Вказаний договір, паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомилася до укладення Договору та приєднався підписавши Договір) складають єдиний кредитний договір.
07.10.2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них, та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором.
10.09.2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/5-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.
Згідно Додатку №1 до договору факторингу №НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 року Реєстру прав вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18 859,38 грн.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося жодних додаткових нарахувань.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача Алієва Нурай в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, та зазначив, що у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1  до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. 
У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи. 
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не підлягають задоволенню, з огляду на таке. 

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом встановлено, що 20.01.2020 року ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №4314487444 (далі-кредитний договір).
Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно з п. 1.2. кредитного договору, кредит надається позичальнику на наступних умовах: тип кредиту – кредит; сума кредиту – 12 700,00 грн.; строк, на який надається кредит – 12. 
Пунктом 1.3. кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту №4487444, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно з п. 1.4 Кредитного договору №4314487444 від 20.01.2020 року, підписавши цей договір, позичальник доручив кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: 10 000,00 грн. - переказ на рахунок АТ «ТАСкомбанк», призначення: переказ до запитання на користь ОСОБА_1 , надання кредиту зг. КД №4314487444 від 20/01/2020; 2 000,00 грн. – переказ на рахунок ПАТ «СК «ТАС», призначення: оплата страхового платежу за договором страхування №4314487444-С від 20/01/2020 р.
Відповідно до п.5 паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №4487444, який є невід`ємною частиною кредитного договору №4314487444, щомісячні проценти – 3,00% від суми кредиту, загальні річні проценти – 0,01% від суми боргу за договором.
07.10.2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» (первісний кредитор) та АТ «ТАСКОМБАНК» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них, та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором (п. 2.1.).
Згідно п.9.1 вказаний Договір діє протягом 1 (одного) календарного року, але у будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.
У випадку, якщо за 30 (тридцять) календарних днів до дати закінчення строку дії Договору жодна зі сторін не ініціювала його розірвання – Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік (п.9.4).

Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Таким чином відступлення прав вимоги до ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» відбулося відповідно до Договору відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2026 року (з урахуванням його пролонгації відповідно до вимог п.9.4 договору), який було фактично укладено до підписання кредитного договору. 

10.09.2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) укладено договір факторингу №НІ/11/5-Ф, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (п. 2.1.). Відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку №2, але не раніше здійснення оплати фактором згідно п. 3.1. цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру прав вимог – підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.3).
Згідно до вищевказаного витягу з реєстру прав вимог заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №4314487444 становить 18 859,38 грн., з яких: 11 631,15 грн. – заборгованість за основним боргом; 1,14 грн. – за відсотками; 7 227,09 – по комісії.

У цій справі, право вимоги до боржника ОСОБА_1 двічі переходило від первісного кредитора до кожного наступного нового кредитора, де фінальним кредитором є ТОВ «ФК «ЄАПБ».
На підтвердження переходу права вимоги від АТ «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач надав копії: акту прийому-передачі реєстру прав вимоги до договору факторингу №НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 року та витягу з реєстру прав вимог до договору факторингу №НІ/11/5-Ф від 10.09.2024 року.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості сума заборгованості за кредитним договором №4314487444 від 20.01.2020 року станом на 30.09.2025 року становить 16 459,38 грн., з яких: 11 631,15 грн. – заборгованість за основним боргом; 4 828,23 грн. – за відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У розумінні ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 20.01.2020 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4314487444, який власноручно підписаний сторонами. 
Водночас, на думку суду, позов підлягає залишенню без задоволення, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували: факт надання кредитних коштів відповідачу.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Матеріали справи не містять бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів як то передбачено умовами Договору. Зокрема, не надано суду копій платіжного доручення, виписку по картковому рахунку, тощо.

Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17, провадження № 611211св19.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги ТОВ «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 512, 514, 519, 522, 526, 530, 536, 549, 551, 610-612, 617, 625, 629, 1046, 1048, 1049, 1054, 1056-1, 1077, 1079 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 280, 289, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ: 35625014) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст заочного рішення складено 16.02.2026 року.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя        Р.С. Холод