Справа № 453/336/26
№ провадження 1-кп/453/140/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2026 року

Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ;
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;
за участі прокурора ОСОБА_3 ;
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ;

розглянувши у відкритому підготовчомусудовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження № 12026141300000029 від 09 лютого 2026 року про обвинувачення 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жупани Сколівського району Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою,військовозобов`язаного, одруженого, не депутата, не адвоката, не нотаріуса, який працює молодшим оператором АЗС №ЛВ 32 ТОВ «ОККО-ДРАЙВ», раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, в період з 13 липня 2025 року по 14 січня 2026 року, перебуваючи за місцем спільного проживання із своєю дружиною ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв відносно неї психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні та призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршило якість життя потерпілої ОСОБА_4 , зокрема, викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання.
В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , протягом року неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_4 , зокрема, Сколівським районним судом Львівської області за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за фактами, що мали місце 13 липня 2025 року та 24 грудня 2025 року.
Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_5 , правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, продовжуючи свою протиправну поведінку, повторно вчинив психологічне насильство щодо дружини ОСОБА_4 , що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.
Зокрема, ОСОБА_5 14 січня 2026 року приблизно о 04 годині 30 хвилин, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , де вони з дружиною ОСОБА_4 спільно проживають, вчинив відносно останньої, психологічне насильство, а саме: кричав, ображав її нецензурними словами, чим вчинив на неї психологічний тиск.
Вказаними насильницькими діями ОСОБА_5 , тривалий час систематично заподіював своїй дружині ОСОБА_4 , психологічні страждання, що виражались у словесних образах, погрозах їй фізичною розправою та приниженні її честі та гідності, що неодноразово викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, а також завдало шкоди її психічному здоров`ю.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство, що полягає в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо ОСОБА_4 – особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 1261 КК України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши викладені в обвинуваченні обставини, у вчиненому кається, обіцяє не допускати подібної поведінки в майбутньому.
Покази обвинуваченого ОСОБА_5 , в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого порядку дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. 
Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України, оскільки він умисно систематично вчиняв психологічне насильство щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_4 .
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. 
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні покарання, суд враховує практику Верховного Суду, (постанова N634/609/15-к від 01 лютого 2018 року) щодо судової дискреції, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.
Відповідно до п. 1 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 , покарання за ст. 1261 КК України, суд на підставі ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, його характер та наслідки, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра КНП Сколівської міської ради «Сколівська центральна лікарня» не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.
У зв`язку із зазначеним, суд вважає за доцільне під час вирішення питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 , покарання обмежитись межами санкції статті 1261 КК України у виді громадських робіт, що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. 
Також суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід згідно із ст. 91-1 КК України, поклавши на нього обов`язок заборони листування, телефонних переговорів з ОСОБА_4 , яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб строком на 2 місяці. 
Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено.
Цивільний позов не заявлений.
Судових витрат на залучення експертів та речових доказів у даному кримінальному провадженні немає.
Запобіжний захід, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд –

у х в а л и в:

ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

На підставі п. 4 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок заборони листування, телефонних переговорів з ОСОБА_4 , яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб строком на 2 (два) місяці.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Запобіжний захід, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 12 лютого 2026 року, у виді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Копію вироку негайно після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя         ОСОБА_1