Справа № 344/15994/25 
Провадження № 22-ц/4808/366/26 
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,
суддів:     Баркова В. М., Максюти І. О., 
секретаря     Шемрай Н.Б.
за участі апелянта ОСОБА_1 
представника апелянта адвоката Библів Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2025 року, ухвалене в складі судді Кіндратишин Л. Р. в місті Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2025 року адвокат Библів Ю. В. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що позивач з 16 червня 2018 року перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою. У шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 березня 2023 року шлюб між сторонами розірвано.
Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 травня 2023 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина в сумі 2 500 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Виконавчий лист за таким рішенням суду перебуває на примусовому виконанні у Калуському відділі ДВС у Калуському районі. Станом на 01 серпня 2025 року заборгованість по аліментах відсутня. 
Після розірвання шлюбу, за усною домовленістю між сторонами, малолітній син залишився проживати з матір`ю та був зареєстрований разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 .
У червні 2025 року позивачу стало відомо, що відповідачка зняла дитину з реєстрації із вищевказаної адреси. Про це він дізнався зі слів тітки відповідачки, яка також повідомила, що її племінниця стала зловживати алкоголем, вести аморальний спосіб життя, належним чином не виконує свої обов`язки та перебуває під наглядом соціальних служб.
Враховуючи наведені обставини позивач вирішив забрати сина до себе та 25 липня 2025 року зареєстрував його місце проживання за місцем свого проживання - АДРЕСА_2 . Також про факт спільного проживання позивача з дитиною, свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї, складений службою у справах дітей Калуської міської ради від 05 серпня 2025 року.
На цей час всі обов`язки щодо сина позивач виконує самостійно: займається його вихованням, утримує його, турбується про його здоров`я, допомагає в навчанні, забезпечує сина необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, тощо. Водночас відповідачка зловживає своїми батьківськими обов`язками, не забезпечує сина, використовує сплачені позивачем аліменти на власні потреби.
Враховуючи викладене, представник позивача просила суд припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 500 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 травня 2023 року у справі № 344/5510/23, починаючи з дня подачі до суду.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.
В обґрунтування рішення суд зазначив, що у матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази того, що неповнолітній син сторін припинив проживати разом із матір`ю та постійно проживає з батьком. Сам по собі факт реєстрації неповнолітнього сина за місцем проживання батька за місяць до пред`явлення позову не є достатньою підставою для припинення стягнення аліментів. Крім того, відсутні докази того, що позивач бере більш активну участь у вихованні та утриманні сина, ніж відповідачка, а також докази нецільового використання останньою аліментів.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував фактичні обставини справи, а саме проживання неповнолітнього сина разом із ним, а не з відповідачкою, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. На думку апелянта, зміна місця проживання дитини є істотною обставиною для припинення стягнення аліментів, оскільки в протилежному випадку порушуються права дитини на належне отримання аліментних платежів, а також майнові права платника аліментів, який самостійно утримує дитину та водночас зобов`язаний сплачувати кошти матері, яка не здійснює її щоденного утримання.
На підставі викладеного, апелянт просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Позиція інших учасників справи
ОСОБА_2 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник - адвокат Библів Ю. В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, судова повістка була направлена їй судом засобами поштового зв`язку за останнім відомим місцем її реєстрації, однак повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про належне повідомлення відповідачки про розгляд справи. 
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 8).
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 березня 2023 року у справі № 344/2037/23 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який укладений 16 червня 2018 року, розірвано (а.с. 9-10).
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 травня 2023 року у справі № 344/5510/23 ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 500 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, посинаючи з 30 березня 2023 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-12).
На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Калуському відділі державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3 від 20 червня 2023 року (а.с. 17). 
Заборгованість з приводу сплати аліментів у ОСОБА_1 станом на 01 серпня 2025 року відсутня, що підтверджується довідкою Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03 вересня 2025 року № 666 (а.с.19).
Згідно із витягом з реєстру Івано-Франківської територіальної громади від 29 червня 2025 року, ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 28 березня 2023 року по 17 лютого 2025 року (а.с. 13).
25 липня 2025 року місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру Калуської територіальної громади від 26 липня 2025 року (а.с.14).
Згідно із довідкою Кропивницької гімназії Калуської міської ради Івано-Франківської області від 02 вересня 2025 року № 01-17/99, ОСОБА_4 дійсно навчається в 1 класі цієї гімназії (а.с.18).
05 серпня 2025 року за заявою та у присутності ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , спеціалістами служби у справах дітей Калуської міської ради складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, у якому зазначено, що малолітній ОСОБА_4 проживає із батьком ОСОБА_1 . Зі слів бабусі ОСОБА_5 , онук почав проживати із ними з початку літа. З мамою ОСОБА_4 спілкується, однак мати матеріально не допомагає; аліменти, які платить ОСОБА_1 на дитину мати забирає собі (а.с.15).
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).
Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.
Звертаючись до суду із позовом, представник позивача просив суд припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що дитина змінила місце проживання та наразі проживає та перебуває на повному утриманні батька.
Отже, з урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд першої інстанції, вирішуючи спір, який виник між сторонами не з`ясував належним чином всіх фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, не дослідив та не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, та у зв`язку з цим дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.
Так, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, який наявний у матеріалах справи та складений, спеціалістами Служби у справах дітей Калуської міської ради, є належним доказом на підтвердження факту проживання малолітнього ОСОБА_4 із батьком ОСОБА_1 .
Посилання суду першої інстанції в оскаржуванні рішенні, як на підставу неприйняття вказаного акта, на те, що у такому не зазначено у зв`язку з чим він складений та його фактичне цільове призначення, є необґрунтованим, оскільки такі обставини не впливають на зміст зафіксованих у ньому даних та не спростовують встановленого факту проживання дитини разом із батьком.
Крім того, позивач на підтвердження заявлених позовних вимог також надав довідку з навчального закладу про те, що його син навчається в 1 класі Кропивницької гімназії Калуської міської ради Івано-Франківської області, тобто саме у тому районі, в якому проживає позивач, що в сукупності з іншими доказами підтверджує обґрунтованість заявлених вимог та обставини, на яких вони ґрунтуються.
Також апеляційний суд з метою перевірки доводів апеляційної скарги, уникнення суперечностей щодо фактичних обставин справи та забезпечення інтересів малолітнього, яким повинна приділятися першочергова увага, зобов`язав відповідні служби у справах дітей провести перевірку місця проживання дитини та скласти акти обстеження матеріально-побутових умов.
Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеним працівниками Служби у справах дітей Калуської міської ради на виконання вимог апеляційного суду, підтверджено проживання малолітнього ОСОБА_4 разом із батьком, що свідчить про достовірність обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог.
Водночас Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради повідомила про неможливість перевірки умов проживання дитини з матір`ю у зв`язку з відсутністю доступу до житла та відсутністю зворотного зв`язку з відповідачкою. При цьому зазначено, що дитина перебувала на обліку у службі у справах дітей у зв`язку з тим, що була свідком домашнього насильства, а також унаслідок неналежного виконання матір`ю батьківських обов`язків.
Отже, оцінивши наведені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у суду відсутні будь-які сумніви щодо проживання малолітнього ОСОБА_4 на час пред`явлення позову з позивачем, а тому стягнення із нього аліментів на утримання дитини, яка проживає разом із ним, суперечить положенням статті 181 СК України, відповідно до якої аліменти присуджуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина. 
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового - про задоволення позовних вимог.
Щодо судових витрат
Статтею 382 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі із розподілу судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено, за наслідками якої задоволено й позовні вимоги, то з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1211,20 грн, а також за подання апеляційної скарги у сумі 1816,80 грн.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.
Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2025 рокускасувати та ухвалити нове рішення.
Позов задоволити. Припинити стягнення аліментів з  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь  ОСОБА_2  РНОКПП:  НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 500 грн щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що стягувалися за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 травня 2023 року у справі № 344/5510/23.
Стягути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн.за розгляд справи в суді першої інстанції та 1816,80 грн.за перегляд справи в апеляційному суді.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 06 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач:        Л. В. Василишин 
Судді:  В. М. Барков
І. О. Максюта