Номер провадження: 22-ц/813/2337/26 
Справа № 947/33922/23
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
Сєвєрової Є.С. (суддя – доповідач), 
Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря Малюти Ю.С.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – Одеська міська рада, 
третя особа – приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Черненко Ігор Петрович, 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Юридичного департаменту Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2024 року у складі судді Бескровного Я.В., 
встановив:
2. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2023 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Одеської міської ради, третя особа – приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Черненко І.П., у якому з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с. 67-70), просила суд: поновити попередній запис в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно: «21» вересня 2006 року, номер запису: 8160, в книзі: 107доп-8, реєстраційний номер: 16119101, щодо права власності 3/10 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , ідеальної частки, яка складає 158/1000 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; зобов`язати управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської радив нести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: з «погашено «12» липня 2012 року, підстава закриття права власності: «відчуження долі» на - поновивши попередній запис: «21» вересня 2006 року, номер запису: 8160, в книзі: 107доп-8, реєстраційний номер: 16119101, щодо права власності 3/10 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що після смерті чоловіка позивача ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із: 3/10 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки на якій вони знаходяться, кадастровий номер: 5110136900:24:006:0098, площею 0,0303. Приватним нотаріусом Черненко І.П. під час проведення спадкових дій отримана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те що, право власності на ім`я ОСОБА_2 , що зареєстроване 21.09.2006, номер запису: 8160, в книзі: 107доп-8, реєстраційний номер: 16119101 погашено «12» липня 2012 року, підстава закриття права власності: «відчуження долі» ,в зв`язку з цим приватним нотаріусом Черненко І.П. винесено постанову від 18 вересня 2023 року № 205/02-31 «Про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом», що і стало підставою для звернення позивача до суду для захисту своїх прав. 

Позиція відповідача та третьої особи в суді першої інстанції
Письмових пояснень, заперечень чи відзиву на позовну заяву Одеська міська рада та приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Черненко І.П. не надали. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків
Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2024 року поновлено попередній запис в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно : «21» вересня 2006 року, номер запису: 8160, в книзі: 107доп-8, реєстраційний номер: 16119101, щодо права власності 3/10 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , ідеальної частки, яка складає 158/1000 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; зобов`язано управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської радив нести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: з «погашено «12» липня 2012 року, підстава закриття права власності: «відчуження долі» на - поновивши попередній запис: «21» вересня 2006 року, номер запису: 8160, в книзі: 107 доп-8, реєстраційний номер: 16119101, щодо права власності 3/10 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; стягнуто на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 4024,10 грн. з Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Рішення суду мотивоване наявністю підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, Юридичний департамент Одеської міської ради, як особа, яка не брала участі у справі подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2024 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Стягнути з ОСОБА_1 на користь Юридичного департаменту Одеської міської ради судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6036,15 грн. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуваним рішенням порушено права Юридичного департаменту Одеської міської ради. Зокрема, суд першої інстанції у резолютивній частині вказав про обов`язок управління державної реєстрації Юридичного департаменту ОМР вчинити певні реєстраційні дії, не залучивши його до участі у справі, що призвело до прийняття незаконного рішення по суті, яке порушує права Юридичного департаменту Одеської міської ради. Так, Одеська міська рада та Юридичний департамент Одеської міської ради, структурним підрозділом якого є управління державної реєстрації, є окремим юридичними особами, які наділені різними повноваженнями. При цьому, здійснення повноважень щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно не відноситься до компетенції Одеської міської ради. Виконавчим органом Одеської міської ради, який виконує функції у сфері державної реєстрації, є Юридичний департамент Одеської міської ради. Структурним підрозділом Юридичного департаменту Одеської міської ради, який забезпечує виконання його завдань та функцій, є управління державної реєстрації. Враховуючи зазначене, очевидним є те, що оскаржуване рішення в частині зобов`язання вчинити реєстраційні дії стосується прав та обов`язків саме Юридичного департаменту Одеської міської ради, який не було залучено до участі у даній справі. 
Доводи скарги також мотивовані тим, що у даній справі відсутні правові підстави для зобов`язання управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради вчиняти певні дії. Як вбачається з оскаржуваного рішення, підставою звернення позивача до суду стало отримання приватним нотаріусом під час проведення спадкових дій інформації, що право власності ОСОБА_2 на 3/10 часток житлового будинку, зареєстроване 21.09.2006, номер запису: 8160, реєстраційний номер: 16119101, було погашено 12.07.2012 у зв`язку з «відчуженням долі».Водночас, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради листом від 08.08.2023 №28361/04-04 повідомило, що станом на 31.12.2012 за адресою: АДРЕСА_1 , в комунальному підприємстві зареєстровано відповідне право власності ОСОБА_2 . Крім того, у вказаному листі зазначено про необхідність перереєстрації ідеальної частки права власності, яка складає 158/1000. Враховуючи зазначене, суд, посилаючись на загальні норми, які гарантують право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб, поновив попередній запис та зобов`язав управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради внести до реєстру відповідні зміни. В оскаржуваному рішенні відсутнє обґрунтування наявності незаконних дій, рішень чи бездіяльності з боку управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, які б призводили до необхідності зобов`язання останнього в судовому порядку вчиняти певні дії. Відповідно до встановлених судом обставин реєстрація права власності ОСОБА_2 , поновлення якої було предметом розгляду, та погашення такої реєстрації здійснювались Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, а не управлінням державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради. Тобто, рішенням суду зобов`язано вчинити певні дії особу, яка не порушувала жодних прав чи інтересів позивача та не є учасником спірних правовідносин.
Також як зазначає скаржник, задоволені судом позовні вимоги суперечать законодавству у сфері державної реєстрації та не можуть призвести до поновлення порушених прав позивача, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення про поновлення погашеного запису із зазначенням інших відомостей, яких у ньому не було, без дослідження документів, які б підтверджували такі зміни у праві власності. Крім того, суд зобов`язав управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме поновити запис про право власності від 21.09.2006. Враховуючи дату реєстрації спірного права власності, суд зобов`язав вчинити реєстраційній дії саме в архівній складовій Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що є технічно неможливим з огляду на те, що вона функціонувала лише до 31.12.2012, тобто з 2013 року Реєстр прав власності на нерухоме майно припинив свою функцію як самостійний реєстр та був включений як архівна складова до Державного реєтру речових прав на нерухоме майно. Відомості з архівної складової Державного реєстру речових прав на нерухоме майно можуть бути лише перенесені та/або погашені. Поновлення запису, який було зареєстровано до 31.12.2012 не передбачено відповідними нормативно – правовими актами та не призводить до поновлення порушених прав позивача. 

Позиція позивачки, відповідача та третьої особи в суді апеляційної інстанції
У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , посилаючись на її необґрунтованість просить суд закрити апеляційне провадження та залишити рішення Київського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2024 року без змін, оскільки на протязі всього судового розгляду та після нього, вона зверталася до ОМР, управління державної реєстрації Юридичного департаменту ОМР з повідомленням про порушенні свої права та розгляд справи №947/33922/23. Так, 07.02.2025 вона звернулася до Одеського міського голови щодо виконання рішення Київського районного суду м.Одеси від 20.12.2024 по вказаній справі та отримала від Юридичного департаменту ОМР відповідь від 11.03.2025, тому Юридичний департамент ОМР був обізнаний про рішення Київського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2024 року по вказаній справі, але не бажаючи виконувати його звернувся до апеляційного суду лише 14.11.2025 після отримання постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пхіденка О.С. про відкриття виконавчого провадження №79413623 з виконання виконавчого листа від 20.10.2025 №947/33922/23 Київського районного суду м.Одеси. 
На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОМР та приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Черненко І.П. не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Явка сторін в суді апеляційної інстанції 
В судове засідання, призначене на 19.03.2026 з`явилися: ОСОБА_1 , її представник – адвокат Лушин О.Є. та представник Одеської міської ради – Танасійчук Г.М.
Третя особа - Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Черненко І.П. до суду не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, у якій просив суд справу слухати у його відсутність. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

3.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Юридичного департаменту Одеської міської ради підлягає задоволенню. 

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 (мовою оригіналу документу) з 02.06.1979 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 02.06.1979. 
Після смерті чоловіка позивача ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із: 3/10 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки на якій вони знаходяться, кадастровий номер: 5110136900:24:006:0098, площею 0,0303. 
Позивач є єдиний спадкоємець, що підтверджується заповітом від 11.07.2006 № в реєстрі 5-1721 та довідкою про коло спадкоємців.
На підтвердження вказаного спадкового майна в позивача наявності оригінали документів, підтверджуючих право власності за ОСОБА_2 : дублікат свідоцтва про права на спадщину за законом, виданого 11.07.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5-1723 та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації нерухомості» від 21.09.2006 за № 11903732, згідно якого право власності зареєстровано 21.09.2006, номер запису: 8160, в книзі: 107доп-8, реєстраційний номер: 16119101. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 159987.
Первинне право власності за ОСОБА_2 3/10 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстроване 07.03.1997 після смерті батька ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.1997 року Серії ААІ № 339999. 
Після набуття ОСОБА_2 права власності на 3/10 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за зверненням ОСОБА_2 . КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації і реєстрації об`єктів нерухомості» було розроблено технічну документацію із землеустрою, щодо складання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування існуючого жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 . 
09.10.2008 рішенням Одеської міської ради № 3514-V затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у приватну власність громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_5 земельних ділянок загальною площею 0,0545 га, за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. На підставі вказаного рішення Одеської міської ради Данковим В.О. оформлено державний акт серії ЯИ № 159987 на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , та отримано кадастровий номер: 5110136900:24:006:0098, площею 0,0303.
До теперішнього часу згідно відповіді Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 19.02.2024, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель кадастровий номер: 5110136900:24:006:0098, площею 0,0303 належить ОСОБА_2 .
Приватним нотаріусом Черненко І.П. під час проведення спадкових дій отримана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те що, право власності на ім`я ОСОБА_2 , що зареєстроване 21.09.2006, номер запису: 8160, в книзі: 107доп-8, реєстраційний номер: 16119101 погашено «12» липня 2012 року, підстава закриття права власності: «відчуження долі». Таким чином, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не зазначено яким чином, на підставі яких правовстановлюючих документів, в інтересах кого та якою посадовою особою проведено вищевказану реєстраційну дію, щодо закриття права власності. В зв`язку з цим, 01.08.2023 приватним нотаріусом надано запит до КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради.
08.08.2023 за № 28361/04-04 КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради повідомило, що станом на 31.12.2012 за адресою: АДРЕСА_1 в комунальному підприємстві зареєстровано право власності за фізичною особою ОСОБА_3 (П.І.Б. вказане російською мовою, згідно із правовстановлюючим документом та записом у реєстровій книзі), на підставі дублікату свідоцтва про права на спадщину за законом, виданого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою від 01.03.1997 за № 4-843. Дублікат від 11.07.2006, зареєстрованого в реєстрі за № 5-1723. Реєстраційний запис зроблено 20.09.2006 за реєстрованим номером 8160 у реєстровій книзі 107доп на сторінці 8.
Також слід врахувати, що згідно відповіді № 28361/04-04 від 08.08.2023 КП «БТІ» Одеської міської ради існує необхідність перереєстрації права власності за ОСОБА_2 ідеальної частки, яка складає 158/1000 у домоволодінні АДРЕСА_1 . 

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі
Частиною 1 ст.352 ЦК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
З огляду на наведені норми закону, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.
При цьому, на відміну від оскарження рішення суду учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Рішення суду, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.
Подібний за змістом висновок викладений в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року в справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19).
У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
Звертаючись із даною апеляційною скаргою, Юридичний департамент Одеської міської ради посилається на те, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права та обов`язки без залучення його до участі у справі. Зокрема, у резолютивній частині рішення суд першої інстанції поклав обов`язок щодо вчинення реєстраційних дій на управління державної реєстрації, яке є структурним підрозділом Юридичного департаменту Одеської міської ради. Водночас сам Юридичний департамент як окрема юридична особа до участі у справі залучений не був. При цьому Одеська міська рада та Юридичний департамент Одеської міської ради є різними юридичними особами, наділеними самостійними повноваженнями. Повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно не належать до компетенції Одеської міської ради, а реалізуються відповідним виконавчим органом - Юридичним департаментом. З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання вчинити реєстраційні дії фактично стосується прав та обов`язків Юридичного департаменту Одеської міської ради, який не був залучений до участі у справі, що свідчить про вирішення судом питання щодо прав та обов`язків особи, яка не брала участі у справі.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що оскільки у межах розгляду даної справи судом першої інстанції вирішувалося питання щодо поновлення попереднього запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також зобов`язання управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради внести відповідні зміни до цього реєстру, тому оскаржуване рішення, ухвалене за результатами розгляду позову ОСОБА_1 , є таким, що стосується прав, свобод, інтересів та/або обов`язків Юридичного департаменту Одеської міської ради.
Суд першої інстанції на вищевказані обставини уваги не звернув, належного відповідача по справі не залучив для участі у справі, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення позову.
Отже, доводи апеляційної скарги, що рішенням суду було вирішено питання про права, інтереси та обов`язки особи, яка не приймала участь в справі є вагомими та такими, що приймаються до уваги колегією апеляційного суду.
Щодо інших доводів апеляційної скарги, суд не приймає їх до уваги і не надає правової оцінки, оскільки позбавлений такої процесуальної можливості, в зв`язку з тим, що особа, яка звернулася з апеляційною скаргою, участі у справі не приймала і відповідного статусу сторони не має.
Оцінка судом обґрунтованості позовних вимог по суті має відбуватися за участю всіх належних сторін цивільної справи, оскільки лише за наявності належного складу учасників у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити справу. Без залучення таких позовні вимоги вирішені бути не можуть.
Такого ж правового висновку щодо можливості вирішення справи по суті позовних вимог лише за наявності належного складу відповідачів дійшов Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Юридичного департаменту Одеської міської ради є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374, пункту 4 статті 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до передчасного вирішення спору, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову за вищевказаного обґрунтування.

Порядок та строк касаційного оскарження
Згідно з пунктом 1 частини 1статті 389 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Юридичного департаменту Одеської міської ради задовольнити. 
Рішення Київського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2024 року скасувати, ухвалити нове. 
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради про поновлення запису, зобов`язання вчинити дії - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 02.04.2026

Головуючий        Є.С. Сєвєрова

Судді:         Л.М. Вадовська 

О.М. Таварткіладзе