Справа № 522/88/26
№ 3/522/75/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Кривохижа Ю.А., розглянувши матеріалів про адміністративне правопорушення, які надійшли з Департаменту ПП УПП в Одеській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про таке: 

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

1. 26.12.2025 року о 22 годині 45 хвилин у м. Одесі по вулиці Грецькій, 48, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Toyota Avensis» НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки тз за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, а саме: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
2. У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день та час судового засідання повідомлений шляхом вручення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справу не подавав.
3. Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 в суд не з`явився, суд оцінює таку поведінку останнього, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді. 
4. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
5. У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
6. Захисник ОСОБА_1 – адвокат Левін В.В. подав заяву про відкладення судового засідання призначеного на 20.03.2026 року у зв`язку з відрядженням у інше місце. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, до заяви не було додано. 
7. Суд враховує, що заява захисника Шумянського Є.О. про відкладення розгляду справи подана без надання належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, на які він посилається, зокрема перебування у відрядженні. Оцінивши зміст поданої заяви у сукупності з матеріалами справи, суд дійшов висновку, що наведені у ній підстави не є обґрунтованими та не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для розгляду справи, та оскільки подання захисником заяви про відкладення розгляду справи саме по собі не зобов?язує суд безумовно відкладати розгляд справи, підстав для її відкладення не вбачається. Суд вирішує питання про відкладення розгляду справи з урахуванням конкретних обставин, наявних у справі матеріалів та необхідності дотримання розумних строків її розгляду.
8. Також захисником ОСОБА_1 – адвокатом Левіном В.В. 02.03.2026 року подавалися письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначив, що не було законних підстав зупинки транспортного засобу, що свідчить про порушення працівниками поліції ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», також адвокат вказує на те, що у матеріалах справи відсутня відеофіксація моменту керування транспортним засобом. Таким чином, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 жодними належними та допустимими доказами не підтверджується, а в його діях відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також захисник вказав, що ОСОБА_1 права передбачені ст. 268 КУпАП не було роз`ясненно. На підставі викладеного, захисник просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ІІ. Досліджені в судовому засіданні докази

9. Таким чином, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в судове засідання надано такі докази:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 551761 від 26.12.2025 року;
- довідка про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія.
- довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 протягом року адміністративному стягненню не піддавався. 
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.12.2025 року;
- диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

ІІІ. Оцінка Суду

10. Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує таке.
11. Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
12. Стосовно посилання захисника про зупинку ОСОБА_1 поліцейськими без законних підстав, суд зауважує, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.
13. Також необхідно також врахувати і існування введеного воєнного стану на території України, що дозволяє інспектору поліції зупинити будь-який транспортний засіб для здійснення дій, пов`язаних із превентивними заходами.
14. Суд відхиляє доводи захисника щодо відсутності доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки ОСОБА_1 не заперечував на відео факту керування, та з матеріалів відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не міг раціонально пояснити посадовим особам поліції причини перебування поруч з транспортним засобом, якщо він останнім не керував. 
15. Щодо доводів про відсутність роз`яснення прав ОСОБА_1 перед складанням адміністративного протоколу, суд зазначає, що у самому протоколі міститься відмітка про відмову останнього від його підписання, що свідчить про обізнаність особи зі змістом протоколу та підтверджує факт роз`яснення йому його прав.
16. Суд також встановив, що з досліджених відеозаписів, долучених до матеріалів справи, вбачається, що на 22 годині 46 хвилин 00 секунд під час спілкування ОСОБА_1 з працівником поліції останній, звернувши увагу на наявність запаху алкоголю з порожнини рота, поцікавився, чи вживав він алкогольні напої та в якій кількості. У відповідь ОСОБА_1 повідомив, що вживав «чотири бокали пива».
17. Крім того, на вказаному відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 виходив із транспортного засобу саме з боку водійського місця, тобто безпосередньо з сидіння водія, що додатково підтверджує факт керування ним транспортним засобом.
18. Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 усвідомлював факт вживання ним алкогольних напоїв, що, у свою чергу, підтверджує його обізнаність щодо перебування у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.
19. Інші доводи захисника ОСОБА_1 – адвоката Левіна В.В. є несуттєвими та не підлягають спростуванню судом.
20. Тобто, вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що передбачені статтею 251 КУпАП.
21. Вказані вище докази узгоджуються із даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, який є документом, що засвідчує факт неправомірних дій і в силу статті 251 КУпАП вважається належним доказом цього.
22. У діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

ІV. Накладення адміністративного стягнення

23. Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП не встановлено.
24. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП не встановлено.
25. Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, Суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують адміністративну відповідальність, Суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн 00 коп. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, що є достатнім для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як нею, так і іншими особами.
26. Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.
27. Відповідно до статті 40-1 КУпАП та статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Із цих підстав,
керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 130, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17 000 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 665 грн. 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, у разі несплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, а в разі оскарження протягом трьох місяців з дня розгляду апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десятиденного строку з дня винесення постанови.
Суддя          Ю. А. Кривохижа