П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/11791/25	

Перша інстанція: суддя Величко А.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Бітова А.І., 
Єщенка О.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 29.08.2025 року № 172850032881; зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2025р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУ ПФУ у Миколаївській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 29.08.2025р. №172850032881 щодо відмову у призначенні пенсії за віком; 
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до загального страхового стажу період навчання за період з 1.09.1985р. по 29.06.1988р. згідно Диплому В №033250 та призначити дострокову пенсію за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 23.06.2025р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки пенсійним органом період навчання не зараховано до страхового стажу позивача, в результаті чого позивач позбавлений права на отримання дострокової пенсії за віком, як військовослужбовець.
Посилаючись на вказане просила позов задовольнити.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 29.08.2025р. №172850032881 про відмову у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 1.09.1985р. по 29.06.1988р. згідно Диплому НОМЕР_2 .
Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) від 23.06.2025р. про призначення йому дострокової пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.4 ч.1 ст.115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 з урахуванням висновків рішення суду.
В решті позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Миколаївській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку позивач має право на зарахування до страхового стажу період навчання з 1.09.1985р. по 29.06.1988р. згідно Диплому НОМЕР_2 , а тому оскаржувані дії та рішення пенсійного органу є протиправними.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 досягнувши віку 55 років, ІНФОРМАЦІЯ_1 , як військовослужбовець звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Рівненській області та необхідними документами про призначення йому дострокової пенсії за віком, згідно п.4 ч.1 ст.115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 “Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України”, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.03.2021 № 339/35961 вказану заяву про призначення мені пенсії розглянуло ГУ ПФУ в Миколаївській області.
Так, рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 29.08.2025р. за №172850032881 повідомлено про відмову ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком п.4 ч.1 ст.115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу 25 років.
Позивач вважає, що ГУ ПФУ в Миколаївській області протиправно не зарахувало до страхового стажу період навчання з 1.09.1985р. по 29.06.1988р., у зв`язку з цим, протиправно відмовило у призначенні дострокової пенсії за віком.
Не погоджуючись з діями та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій та рішень пенсійного органу у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами ст.46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за №1058-ГУ (надалі - Закон №1058).
Положеннями ст.8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Відповідно до статті 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-1V право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Приписами ч.4 ст.24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-1V). Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV). Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. 
Порядок та умови зарахування періодів трудової діяльності та інших періодів, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії, до 1.01.2004р. регулюються ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон №1788). Відповідно до ст.62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1, 2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п. "д" ч.3 ст.56 Закону №1788-ХП, до стажу роботи зараховується також; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до п.8 Порядку №637, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвом, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що при розрахунку загального страхового стажу роботи не зараховано період навчання позивача на денній формі з 1.09.1985р. по 29.06.1988р., зазначеного в Дипломі серії НОМЕР_2 , виданого Шемонаїхинським середнім професійно-технічним училищем №17 від 6.07.1988р., оскільки відсутній підпис директора училища.
Дослідивши матеріали справи, судова колегія зазначає, що в Дипломі серії НОМЕР_2 є наявні підписи Голови екзаменаційної комісії та заступника директора училища по навчально- виробничій частині та міститься запис про набуту професію електрозварника ручного зварювання.
Позивачем надавалася до пенсійного органу довідка про підтвердження навчання в даному училищі №0135/1547 від 12.08.2025р., проте пенсійний орган не врахував її при призначенні пенсії та вказав, що штамп та печатка, якою засвідчено документ, на іноземній мові.
Апеляційний суд вважає, що наявність недоліків в оформленні диплому не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що особа жодним чином не впливає на дотримання/недотримання уповноваженою особою порядку заповнення диплому та не може нести негативні наслідки за окремі його недоліки, при цьому, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, диплому, про що також зазначив Верховний Суд в постанові від 4 липня 2023р. у справі №580/4012/19.
При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці чи інших офіційних документах, про що зроблений відповідний висновок Верховного Суду у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Отже, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що пенсійним органом протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні спірного періоду.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025р. – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України. 

Головуючий: Ю.М. Градовський 

Судді: А.І. Бітов 

О.В. Єщенко