провадження № 2/294/39/26
справа № 294/1086/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року        м. Чуднів 

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого - судді Білери І.В., за участі:
- секретаря судового засідання – Івашкевич В.П.,
- позивача - ОСОБА_1 ,
- відповідача — ОСОБА_2 ,
- представник третьої особи — ОСОБА_3 ,
- психолога ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Чуднів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Орган опіки та піклування Чуднівської міської ради Житомирської області, про визначення місця проживання дітей,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання їх спільних дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком.
Позов обґрунтовано тим, що рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 29.05.2025 у справі №294/2213/24 шлюб між сторонами розірвано, а на підставі судового наказу Чуднівського районного суду Житомирської області від 06.01.2025 у справі №294/2212/24 з відповідачки стягуються аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей. Діти наразі переїхали до будинку позивача, в якого є для того належні соціально-побутові умови. Відповідачці не перешкоджає бачитись з дітьми, однак так як між ними не досягнута згода з приводу визначення місця їх проживання, звернувся до суду з вказаним позовом.
Ухвалою суду від 06.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 05.02.2026 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.03.2026.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, додатково суду пояснив, що не являється ухилянтом та позов не містить ніякої прихованої мети. До 2022 року проживав разом з дітьми та відповідачкою у м. Чуднів Житомирської області, діти відвідували школу у м. Чуднів. З 29.03.2022 він був мобілізований до лав ЗСУ та почав нести службу, а діти залишалися з дружиною. Однак 30.10.2023 він був змушений демобілізуватися, хоча не дуже цього хотів. ей, оскільки дружина почала часто випивати, а діти почали пропускати школу. На даний час є демобілізованим на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки є батьком чотирьох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні. Наголосив, що демобілізуватись його змусили сімейні обставини, оскільки до нього почали надходити дзвінки зі школи про те, що діти часто не відвідують навчальний заклад, дружина фактично їх запустила, оскільки часто випивала, а тому потрібно було зайнятися опікою над дітьми, які також його просили про це. За кошти, які він отримав, перебуваючи на службі, у лютому 2023 року придбав житловий будинок в с. Городище Житомирського району та після демобілізації фактично забрав від дружини дітей, фактично слідуючи рекомендаціям органу опіки та піклування. Зважаючи на те, що психічний розвиток менших двох синів потребував більшої уваги спеціалістів, перевів їх у Денишівську спеціалізовану школу, а старші діти продовжили навчатись у КЗ «Чуднівський ліцей». На даний час він живе тільки заради дітей. Питання про позбавлення батьківських прав не ставить, оскільки вважає, що діти мають спілкуватися з обома батьками. 
Відповідачка в судовому засіданні повідомила, що бажає жити з дітьми, вони до неї приїжджають, також старші забігають зі школи після навчання. Коли діти з нею, то їжа у домі приготовлена, умови проживання належні. Дійсно був період, коли вона випивала, однак діти цього не бачили. Після опитування дітей в судовому засіданні повідомила, що оскільки силою примусити з нею жити не може, то нехай буде так, як бажають діти.
Представник третьої особи- Органу опіки та піклування Чуднівської міської ради Ляшук В.В. в судовому засіданні повністю підтримав висновок органу опіки та піклування від 30.01.2026 про доцільність визначення місця проживання дітей разом з батьком, додатково повідомив, що вказана сім`я перебувала в полі зору служби у справах дітей, оскільки у період 2022 – 2023 років їм надходили регулярні повідомлення з КЗ «Чуднівський ліцей» про часте невідвідування дітьми школи. Представник служби у справах дітей разом з дільничним офіцером поліції неодноразово навідувались до відповідачки, проводили з нею профілактичні бесіди, так як остання часто перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Ситуація змінилась лише після того, коли демобілізувався зі складу ЗСУ позивач. Орган опіки та піклування рекомендував йому забрати дітей від матері та взяти під контроль процес їхнього навчання. На даний час вони спостерігають за сім`єю, батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки. Позовні вимоги повністю підтримують, просять їх задовольнити, оскільки вказаний позов спрямований на захист інтересів дітей.
Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, думку дітей, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 08.06.2023, що ОСОБА_1 являється учасником бойових дій.
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Романівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві) 10.05.2024, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являються ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідачка).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Романівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві) 10.05.2024, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являються ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідачка).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Романівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві) 10.05.2024, батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являються ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідачка).
Згідно з довідкою Тютюнниківського старостинського округу №9 від 18.06.2025 за №297, ОСОБА_1 дійсно має на повному утриманні четверо дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мати участі у вихованні дітей не приймає.
Витягом з реєстру Чуднівської територіальної громади, ОСОБА_1 з 13.11.2023 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . З 11.07.2024 разом з ним зареєстровані ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 29.05.2025 у справі №294/2213/24 шлюб між сторонами розірвано.
Судовим наказом Чуднівського районного суду Житомирської області від 06.01.2025 у справі №294/2212/24 з відповідачки на користь ОСОБА_1 присуджено до стягнення аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 16.12.2024.
Рішенням виконавчого комітету Чуднівської міської ради №25 від 30.01.2026 затверджено висновок органу опіки та піклування Чуднівської міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком, згідно якого доцільно визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з позивачем.
Опитаний в судовому засіданні в присутності психолога малолітній ОСОБА_7 суду повідомив, що на сьогодні проживає з татом у с. Городище Житомирського району, разом з ними живе старший брат, сестра, ходить до Денишівської спеціалізованої школи в 3 клас, де також проживає. Мама живе у м. Чуднів, до мами також їздить, в неї ночує, час з мамою проводить добре, разом граються. Від мами його забирає тато. Любить гратись з собаками, які в нього є і в ОСОБА_9 , і в ОСОБА_10 .
Опитаний в судовому засіданні в присутності психолога малолітній ОСОБА_6 суду повідомив, що ходить до Денишівської спеціалізованої школи в 4 клас, живуть вони з братами та сестрою в с. Городище Житомирського району разом з татом, він возить до шкоди та забирає зі школи. Мама живе у м ОСОБА_11 , до них не приїжджає, однак вони їздять до мами. В мами в будинку є кімната, де вони разом з братами ночують. Коли вони з мамою, то тато з ними не залишається, а потім приїжджає та забирає в с. Городище. Найкраще йому з татом.
Опитана в судовому засіданні в присутності психолога малолітня ОСОБА_5 повідомила, що навчається в КЗ «Чуднівський ліцей», який знаходиться у м. Чуднів, в 8 класі, до школи її возить тато, а зі школи повертається автобусом назад в с. Городище. До мами їздять не дуже часто, однак в неї вдома залишаються ночувати На літніх канікулах, коли вони з братами живуть в мами, то їм подобається гуляти, гратись з собаками, які там є. Любить готувати, готувала їжу як у тата, так і у мами вдома. Друзів вона має як у ОСОБА_9 , так і в ОСОБА_10 , однак в ОСОБА_10 їх більше. Одяг любить ходити купувати разом з татом.
Опитаний в якості свідка неповнолітній ОСОБА_8 повідомив, що переважно проживає з батьком, до мами їздить майже щотритижні. У позовних вимогах підтримує батька.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.
Завданнями цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Вирішуючи заявлений позов, суд виходить з того, що статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).
Статтею 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
За приписами ч. 2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до частин 1 - 4 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. 
У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).
Таким чином, з настанням певних життєвих обставин- юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися, для підтвердження яких необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.
Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.
Зі змісту висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді водія автотранспортних засобів на приватному підприємстві «Шепетівське автотранспортне підприємство 16807» з 16.05.2025, діти навчаються в Денишівській спеціальній школі Житомирської обласної ради та КЗ «Чуднівський ліцей». Під час обстеження житлово — побутових умов проживання даної родини встановлено, що житловий будинок в придатному стані для проживання, в кімнатах чисто, наявні необхідні меблі, родина забезпечена продуктами харчування, діти мають окремі місця для сну, повністю забезпечені одягом та сучасними гаджетами. В загальному створені сприятливі умови для проживання та розвитку дітей. Батько постійно піклується про дітей, бере активну участь у вихованні та навчанні, забепечує зв`язки із класними керівниками і педагогічним колективом, забезпечує належні умови для навчання та розвитку, на вихідні та канікули забирає дітей додому. 
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зазначено, що положення Конвенції про права дитини про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Аналіз наведених норм права і практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. 
З матеріалів зазначеної справи з`ясовано, що з часу придбання позивачем власного будинку, з ним фактично окремо від матері стали проживати діти. В судовому засіданні доведено належними та допустимими доказами те, що відповідачка схильна до вживання алкогольних напоїв та за час проживання з нею дітей неналежно виконувала свої обов`язки по їх вихованню та навчанню, внаслідок чого органом опіки та піклування до неї вживались профілактичні заходи виховного характеру. 
За таких обставин суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Чуднівської міської ради Житомирської області, оскільки безперервне проживання дітей з батьком забезпечує їх розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що є благополучним для них.
При цьому, визначення місця проживання дітей з батьком не впливає на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.
Указане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 404/3499/17 (провадження № 61-9074св20).
При цьому, судом не встановлено підстав, передбачених частиною другою статті 161 СК України, або будь-яких інших негативних обставин, за наявності яких визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком вбачалось би недоцільним та неможливим.
Таким чином, встановивши обставини, що мають значення для вирішення цього спору, та об`єктивно і всебічно дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.2-5,10,12,13,18,81,144,223,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд:

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Орган опіки та піклування Чуднівської міської ради Житомирської області, про визначення місця проживання дітей– задовольнити.
Визначити місце проживання неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ірина БІЛЕРА