Справа 688/5933/25 
№ 2/688/372/26 

Рішення 
Іменем України
(заочне)

23 лютого 2026 року           м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого – судді Березюка О.Г.,
з участю секретаря судового засідання Антонюк І.І.,
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,
встановив:
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
АТ «Хмельницькобленерго» звернулося до суду з позовом про стягнення вартості необлікованої електричної енергії з ОСОБА_1 .
Позов мотивований тим, що 29 грудня 2024 року представники Шепетівського РЕМ в будинку №14 по вул. Подільській в с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області виявили самовільне, безоблікове підключення проводів поза обліком, накид дротів на мережу ОСР між опорами 13 та 14 КТП-17.
На місці порушення згідно з п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року року №312, в присутності Черниша І.П. складений Акт про порушення за № В002775 від 29 грудня 2024 року, в якому зафіксоване виявлене правопорушення на день перевірки. Акт про порушення за №В002775 від 29 грудня 2024 року відповідач підписав без жодних зауважень та визнав наявність порушення.
31 січня 2025 року відбулося засідання комісії з розгляду акту про порушення ПРРЕЕ. Комісія дійшла висновку, що відповідач порушив п.п.6 п.8.4.2 Правил, а саме: самовільне, безоблікове підключення проводів поза обліком, накид дротів на мережу ОСР між опорами 13 та 14 КТП-17.
Комісія визначила обсяг та вартість необлікованої електричної енергії на підставі акта № В002775 від 29 грудня 2024 року – 4929 кВт/год на суму 50393,53 грн.
Відповідач на засіданні комісії не був присутній, відповідне рішення надіслане йому рекомендованим листом, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримав в повному обсязі, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.
Узагальнені доводи та заперечення відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за місцем реєстрації місця проживання та шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Згідно довідки АТ «Укрпошта» поштове відправлення повернуто до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідач вважається таким, що повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позов не подав.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
26 листопада 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом, долучивши докази направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу.
23 грудня 2025 року суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 23 січня 2026 року.
23 січня 2026 року розгляд справи відкладено на 12 лютого 2026 року через неявку відповідача.
12 лютого 2026 року сторони до суду не з`явилися. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, без оформлення окремого документа та перейшов до стадії постановлення судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин.
Суд встановив, що ОСОБА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_1 , є споживачем електроенергії, на його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
29 грудня 2024 року представники Шепетівського РЕМ – старший майстер Гуменюк Є.С., електромонтер ОСОБА_2 та водій монтер ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 виявили самовільне, безоблікове підключення проводів поза обліком, накид дротів на мережу ОСР між опорами 13 та 14 КТП-17.
На місці порушення згідно з п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312, в присутності ОСОБА_1 складений Акт про порушення за № В002775 від 29 грудня 2024 року, в якому зафіксоване виявлене правопорушення на день перевірки. Акт про порушення за № В002775 від 29 грудня 2024 року відповідач підписав без жодних зауважень та визнав порушення.
31 січня 2025 року на засіданні комісії з розгляду акту про порушення ПРРЕЕ встановлено, що відповідач порушив п.п.6 п.8.4.2 Правил, а саме самовільне, безоблікове підключення проводів поза обліком, накид дротів на мережу ОСР між опорами 13 та 14 КТП-17. Використана електроенергія засобами обліку не обраховувалася.
Згідно з п.п. 6 п. 8.4.2 ПРРЕЕ комісія визначила обсяг та вартість необлікованої електричної енергії на підставі акту № В002775 від 29 грудня 2024 року – 4929 кВт/год на суму 50393,53 грн у розрахунку по акту № В002775 від 29 грудня 2024 року, що є додатком № 1 до протоколу комісії.
Згідно вказаного розрахунку вартість безоблікового споживання електроенергії за період з 30 червня 2024 року по 29 грудня 2024 року становить 50393,53 грн.
Матеріали засідання комісії та рахунок на сплату завданих збитків направлені відповідачу рекомендованим листом, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Норми права, які застосував суд.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Частинами 1-4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч. 1, абз. 8 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є порушення правил користування енергією.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про постачання електричної енергії споживачу.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів.
Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку є правопорушеннями на ринку електричної енергії.
Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою №312 від 14 березня 2018 року затвердила Правила роздрібного ринку електричної енергії, якими зокрема врегульовано взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними ПРРЕЕ.
Положеннями ПРРЕЕ врегульовано взаємовідносини, що виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії.
Відповідно до пункту 1.1.2 ПРРЕЕ акт про порушення - документ установленої форми, який складається для фіксації факту порушення споживачем цих Правил та який є підставою для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; необлікована електрична енергія - обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом в електромережі, що належать іншим власникам електричних мереж, але не врахований розрахунковими засобами комерційного обліку або врахований неправильно; об`єкт побутового споживача - житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування.
Відповідно до п.п. 5, 6, 20 п. 5.5.5 ПРРЕЕ, споживач повинен дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України; не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.
Пунктом 8.2.5 ПРРЕЕ передбачено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформлюється акт про порушення.
Відповідно до п. 8.2.6 ПРРЕЕ на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.
Відповідно до п. 8.2.7 ПРРЕЕ, у разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії. Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення та/або визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, вирішуються Регулятором, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики відповідно до компетенції, енергетичним омбудсменом та/або судом.
Відповідно до п. 8.4.1 ПРРЕЕ, оператор системи визначає обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення цих Правил та/або виявлення фактів безоблікового споживання електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без засобів вимірювальної техніки, відповідно до вимог цієї глави.
У разі своєчасного (до виявлення порушення представниками оператора системи) письмового повідомлення споживачем оператора системи про виявлені ним пошкодження засобів вимірювальної техніки, пошкодження або зрив пломб (за умови відсутності явних ознак втручання в роботу засобів вимірювальної техніки) чи пошкодження індикатора (за умови наявності активного елемента індикатора) або спрацювання індикатора (за умови відсутності підтвердження заводом виробником індикатора факту його спрацювання внаслідок дії магнітного поля) положення цієї глави не застосовуються.
Відповідно до п.п. 7 п. 8.4.2 ПРРЕЕ, визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінка суду.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до частин першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Аналіз частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.
За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу
Суд встановив, що ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 , є споживачем електричної енергії за вказаною адресою (особовий рахунок № НОМЕР_1 , здійснив самовільне, безоблікове підключення проводів поза обліком, накид дротів на мережу ОСР між опорами 13 та 14 КТП-17.
Відповідно до пунктів 6.4.1 та 6.4.2 Кодексу комерційного обліку електричної енергії розкрадання електричної енергії полягає у встановленні позаоблікових підключень, за що учасники ринку та споживачі несуть відповідальність відповідно до законодавства.
Факт безоблікового підключення по АДРЕСА_1  підтверджується актом про порушення №В002775 від 29 грудня 2024 року.
Вказаними діями ОСОБА_1 завдав шкоди позивачу. Розмір завданої шкоди визначено згідно розрахунку, проведеного відповідно до методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Національною комісією регулювання електроенергетики України. Даний розрахунок відповідачем не оспорений та не надано суду власного розрахунку.
Положеннями ст. 22 ЦК України закріплено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо інше не встановлено законом або договором.
Нормою ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ї завдала.
Так, відповідно до змісту наведених вище положень законодавства підставою для виникнення у споживача житлово-комунальних послуг обов`язку зі сплати їх вартості є в першу чергу наявність між таким споживачем та постачальником послуг або іншим уповноваженим учасником цих правовідносин договору про надання відповідних послуг. Разом з тим, споживачі зобов`язані своєчасно і в повному обсязі оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі, що закріплено в ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Наведена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 07 липня 2020 року по справі №712/8916/17.
Оскільки суд встановив, що відповідач є споживачем електричної енергії по АДРЕСА_1 , добровільно не відшкодував заподіяну шкоду, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, які відповідачем не спростовані, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача вартості необлікованої електричної енергії.
В той же час суд вважає, що у стягненні з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 1163,88 грн та інфляційну складову в розмірі 2620,82 грн слід відмовити з таких підстав.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга статті 509 ЦК України).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, але також завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі й інші юридичні факти (частина друга статті 11 ЦК України).
Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між суб`єктом, який таку шкоду завдав, і потерпілим. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим.
За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Судове рішення про стягнення таких коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору).
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України)/
Стаття 625 входить до розділу I "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).
Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач має перед позивачем грошове зобов`язання .
Щодо періоду прострочення виконання грошового зобов`язання слід зазначити таке.
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Порушенням зобов`язання, згідно з статтею 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
По своїй суті зобов`язання про відшкодування майнової шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру відшкодування.
Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала шкоди, може бути: 1) договір особи, що завдала шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки відшкодування шкоди; 2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір відшкодування шкоди.
Тільки після конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди, те чи інше зобов`язання може бути кваліфіковане як грошове, і відповідно може відбутися прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) щодо його виконання (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 03 квітня 2019 року у справі № 757/3725/15-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 463/389/14-ц, від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц).
Підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди між сторонами є факт її завдання позивачу, однак її розмір та спосіб відшкодування (грошові кошти) мають бути конкретизовані відповідним договором сторін, чи рішенням суду про стягнення такої шкоди.
Отже, у зв`язку з відсутністю договору між сторонами про відшкодування шкоди, у відповідачки виникне зобов`язання з відшкодування шкоди, завданої споживанням необлікованої електричної енергії, з дня закінчення строку на добровільне виконання судового рішення про стягнення такої шкоди.
Суд зауважує, що підстава для стягнення на користь позивача шкоди, завданої безобліковим споживанням електроенергії виникла з часу завдання такої шкоди відповідачем, однак зобов`язання у відповідача сплатити такі кошти виникне лише на підставі судового рішення, яким визначено розмір відшкодування шкоди, оскільки сторони не домовилися про розмір, спосіб, строки відшкодування шкоди.
Оскільки прострочення виконання обов`язку відповідача з виплати належних позивачу коштів не відбулося, такий обов`язок у відповідача виникне на підставі рішення суду про відшкодування шкоди, завданої споживанням необлікованої електричної енергії, підстав, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у сумі 2620,82 грн, і трьох процентів річних у сумі 1163,88 грн не має.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 1163,88 грн та інфляційної складової в розмірі 2620,82 грн задоволенню не підлягають, а тому з відповідача за користь позивача слід стягнути вартість необлікованої електричної енергії в розмірі 50393,53 грн.
Розподіл судових витрат.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, ціна позову 54178,23 грн, позов задоволено на суму 50393,53 грн, тобто на 93,01%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2255,25 грн судового збору (2422,40/100х93,01%).
Керуючись ст.ст.12,13,76-81,89,141,263-265,280-284,289ЦПК України, суд -
ухвалив:
Позов Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» вартість необлікованої електричної енергії в розмірі 50393 (п`ятдесят тисяч триста дев`яносто три) гривні 53 копійки, яка складається із суми боргу.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» 2255 (дві тисячі двісті п`ятдесят п`ять) гривень 01 копійку судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право подати апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство «Хмельницькобленерго» (вул. Храновського, 11-А, м. Хмельницький, ЄДРПОУ 22767506);
представник позивача – Гучинський Павло Леонідович (вул. Ярослава Мудрого, м. Славута Шепетівського району Хмельницької області, РНОКПП НОМЕР_2 );
відповідач – ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_3 від 11 серпня 2017, орган видачі 6831).

Суддя: