19.03.2026  Справа № 363/6996/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2026 року        м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючої судді Дьоміної О.П., за участю секретаря судового засідання Підопригора Х.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгорода в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» в особі представника – адвоката Кізко Л.С. до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач в особі представника - адвоката Кізко Л.С. звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 110 230,58 грн., з яких: 62 866,35 грн.- прострочене тіло кредиту, 47 364,23 грн. – відсотки за користуванням кредитом, судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та 9 253,10 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позову представник банку посилався на те, що 16.01.2017 року ОСОБА_1 , шляхом підписання оферти запропонувала АТ «Альфа-Банк» (12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк») укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Банк прийняв пропозицію відповідачки та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії. 16.01.2017 року між банком та відповідачкою, з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту –встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку; найменування продукту – «Максимум», мета кредиту – для особистих потреб; ліміт кредитної лінії – у розмірі 200 000 грн.; процентна ставка – 39,99 % річних; тип процентної ставки – фіксована. тип картки – MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту – щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 7 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Для ідентифікації в обліковій системі банку угоді було присвоєно №630554060. Власним підписом позичальник підтвердила, що ознайомлена зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надану виходячи із обраних умов кредитування; а також, що вона отримала всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які може мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором. Сторони також узгодили, що всі відносини між позичальником та банком, що не врегульовані угодою, регулюються договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, додатково до тих, що вказані в угоді, і є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті банку. Банк взяті відповідно до угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти. Відповідачка кредитну картку активувала та активно користувалася кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку, але свої зобов`язання належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 110 230,58 грн. з яких: 62 866,35 грн. – прострочене тіло кредиту, 47 364,23 грн. – відсотки за користування кредитом. За вищевикладених обставин АТ «Сенс Банк» вимушений звернутись до суду із цією позовною заявою.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01.12.2025 року зазначений позов прийнятий до розгляду, відкрите провадження, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.
08.12.2025 року до суду від представника відповідача – адвоката Мартинюк М.Р. надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідачка не погоджується з позовними вимогами, оскільки згідно поданого позивачем розрахунку заборгованості загальна сума боргу становить 110 230,58 грн. яка складається з: 62 866,35 грн. – прострочене тіло кредиту, 47 364,23 грн. – відсотки за користування кредитом. Однак з даним розрахунком позивача відповідачка не погоджується. Так, за період з 18.02.2017 року по 18.02.2022 року нею знято коштів з рахунку в загальному 107 215,80 грн. (стовпчик 5), внесено за цей період – 93 855,84 грн. (стовпчик 6). Після 18.02.2022 відповідачкою кредитні кошти не знімались. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом з 18.02.2022 по 18.07.2022 - заборгованість по простроченому тілу кредиту – 0 гривень. З 18.07.2022 по 17.08.2022 позивач безпідставно нараховує (стовпчик 16 розрахунку) 1 870,68 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.08.2022 по 17.09.2022 позивач безпідставно нараховує 1 849,30 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.09.2022 по 17.10.2022 позивач безпідставно нараховує 3 061,41 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.10.2022 по 17.11.2022 позивач безпідставно нараховує 4 575,26 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.11.2022 по 17.12.2022 позивач безпідставно нараховує 1 612,15 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.12.2022 по 17.01.2023 позивач безпідставно нараховує 4 148,48 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.01.2023 по 17.02.2023 позивач безпідставно нараховує 2 647,69 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.02.2023 по 17.03.2023 позивач безпідставно нараховує 1 369,60 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.02.2023 по 17.03.2023 позивач безпідставно нараховує 1 369,60 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.03.2023 по 17.04.2023 позивач безпідставно нараховує 2 455,71 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.04.2023 по 17.05.2023 позивач безпідставно нараховує 2 339,84 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.05.2023 по 17.06.2023 позивач безпідставно нараховує 2 185,20 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.06.2023 по 17.07.2023 позивач безпідставно нараховує 2 133,57 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.07.2023 по 17.08.2023 позивач безпідставно нараховує 2 029,50 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.08.2023 по 17.09.2023 позивач безпідставно нараховує 1 939,74 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.09.2023 по 17.10.2023 позивач безпідставно нараховує 1 836,19 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.10.2023 по 17.11.2023 позивач безпідставно нараховує 1 769,65 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.11.2023 по 17.12.2023 позивач безпідставно нараховує 1 696,54 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.12.2023 по 17.01.2024 позивач безпідставно нараховує 1 595,80 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.01.2024 по 17.02.2024 позивач безпідставно нараховує 1 531,23 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.02.2024 по 17.03.2024 позивач безпідставно нараховує 1 432,53 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.03.2024 по 17.04.2024 позивач безпідставно нараховує 1 379,93 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.04.2024 по 17.05.2024 позивач безпідставно нараховує 1 328,34 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.05.2024 по 17.06.2024 позивач безпідставно нараховує 1 233,03 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.06.2024 по 17.07.2024 позивач безпідставно нараховує 1 189,52 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.07.2024 по 17.08.2024 позивач безпідставно нараховує 12 707,95 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.08.2024 по 17.09.2024 позивач безпідставно нараховує 543,82 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.09.2024 по 17.10.2024 позивач безпідставно нараховує 260,25 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.10.2024 по 17.11.2024 позивач безпідставно нараховує 139,09 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 18.11.2024 по 17.12.2024 позивач безпідставно нараховує 4,35 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту. За цей період відповідач не знімала будь-яких коштів з рахунку, а навпаки сплатила - 45 057,46 грн. тіла кредиту (стовпчик 25 розрахунку). Тому сума простроченого тіла кредиту 62 866,35 грн. є необгрунтованою. Крім того, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.11, ч. 5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування». Із матеріалів цієї справи не вбачається необхідності внесення позичальником плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачці, та за які банком списано за розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ) 7 524,48 грн., які є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Із огляду на викладене, враховуючи, що умови договору оферти не містять чітко обумовлених підстав нарахування та розміру комісії, які б були погоджені позичальником, а також період її нарахування згідно із розрахунком за період з 18.02.2017 по 26.06.2025, відсутності підстав нарахування та подальшого стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Зі змісту розрахунку заборгованості за кредитом, який додається до позовної заяви вбачається, що у відповідачки заборгованість за відсотками за період з 18.02.2017 року до 18.02.2020 року становила 0,56 гривень. Тобто, загальна сума заборгованості за законно нарахованими відсотками, в межах дії кредитного договору, складає лише 0,56 грн. Щодо періоду за який відповідач нарахував заборгованість (з 18.02.2020 року по 26.06.2025 рік) згідно розрахунку заборгованості за кредитом, який додається до позовної заяви, слід зазначити, що така заборгованість нарахована позивачем поза межами строку кредитування, а тому її нарахування є безпідставним. Отже, нарахування позивачем процентів поза межами строку кредитування за період з 18.02.2020 року по 26.06.2025 рік є безпідставним. Згідно з долученим до позовної заяви розрахунком заборгованості, відповідачкою в загальному було сплачено 27 614,91 гривень за Овердрафт (несанкціонована заборгованість). Позивачем не долучено доказів укладення угод про зміну кредитного ліміту, а кредитним договором від 16.01.2017 року не узгоджені умови щодо списання процентів за овердрафт. Тому, з огляду на викладене вище, грошові кошти в розмірі 27 614,91 гривень мали б бути зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за відсотками, яка в свою чергу вже була б виплачена, якби позивач, всупереч нормам чинного законодавства, не зараховував би сплачені відповідачкою кошти в рахунок погашення заборгованості за незаконно нарахованою комісією. Крім того, розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, підлягають зменшенню з 9 253,10 до 2 564,32 гривень.
27.02.2026 року від представника позивача до суду спрямовані додаткові пояснення по справі, зі змісту яких слідує, що п. 3.4.8.3. додатку за 4 договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» сторони погоджуються, що при виконанні зобов`язань клієнта з оплати обов`язкового щомісячного платежу першим підлягає виконання зобов`язання з оплати обов`язкового рівного платежу. При цьому у випадку якщо станом на 17.00 за Київським часом останнього операційного дня платіжного періоду клієнт не забезпечить наявність на своєму рахунку ЕПЗ суму грошових коштів у розмірі не менше суми обов`язкового щомісячного платежу, (а) в першу чергу виконуються зобов`язання клієнта з оплати обов`язкового рівного платежу та (б) у випадку наявності обставин передбачених п. 3.4.8.4. умови користування відновлювальною кредитною лінією змінюються на наступні: розмір обов`язкового мінімального платежу, вказаного в угоді про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, на один місяць користування коштами відновлювальної кредитної лінії встановлюється 0 % від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією та (в) клієнт зобов`язаний сплатити суму обов`язкового мінімального платежу у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією не пізніше останнього операційного дня платіжного періоду місяця, що йде за місяцем в якому настали обставини передбачені цим пунктом. При цьому, штрафи та пені за несплату обов`язкового мінімального платежу в такому разі клієнту не нараховуються та клієнтом не сплачуються, а проценти за користування відновлювальною кредитною лінією нараховуються згідно стандартних тарифів банку та списуються за рахунок встановленої клієнту відновлювальною кредитної лінії. Сторони також домовились, що у випадку якщо клієнтом не буде виконана умова передбачена підпунктом (в) цього пункту починаючи з дня, що йде за днем призначеним для сплати обов`язкового мінімального платежу банк має право нараховувати та стягувати штрафи та пеню (у випадку їх наявності) за невиконання умов цього договору. Якщо на кінець останнього операційного дня платіжного періоду, який припадає на робочий день банку, клієнт не здійснив сплати суми обов`язкового мінімального платежу чи обов`язкового щомісячного платежу (за умови наявності обов`язкового рівного платежу) та суми несанкціонованої кредитної заборгованості (в разі її наявності), банк вважає таку несплачену суму обов`язкового мінімального платежу чи обов`язкового щомісячного платежу (за умови наявності обов`язкового рівного платежу) та суму несанкціонованої кредитної заборгованості (в разі її наявності) простроченою заборгованістю клієнта за кредитом на наступний робочий день банку, що йде за останнім операційним днем платіжного періоду. У випадку якщо останній операційний день платіжного періоду припадає на неробочий день банку чи день якого немає в календарному місяці, клієнт повинен здійснити сплату обов`язкового мінімального платежу чи обов`язкового щомісячного платежу (за умови наявності обов`язкового рівного платежу) та суми несанкціонованої кредитної заборгованості (в разі її наявності) не пізніше дня, що визначений згідно з умовами п.3.4.19 Розділу за №І цього додатку за №4, при цьому заборгованість клієнта щодо сплати суми обов`язкового мінімального платежу чи обов`язкового щомісячного платежу (за умови наявності обов`язкового рівного платежу) та суми несанкціонованої кредитної заборгованості (в разі її наявності) є простроченою з наступного робочого дня банку, що йде за днем призначеним для сплати обов`язкового мінімального платежу чи обов`язкового щомісячного платежу (за умови наявності обов`язкового рівного платежу) та несанкціонованої кредитної заборгованості (у разі її наявності) згідно з умовами п.3.4.19 Розділу за №І цього додатку за №4. За повне або часткове прострочення сплати обов`язкового платежу / несанкціонованої заборгованості кредитної лінії клієнт зобов`язаний сплатити на користь банку неустойку в розмірі, вказаному в тарифах, які є невід`ємною частиною до договору. Повернення заборгованості за договором здійснюється згідно з черговістю: сплата суми простроченої несанкціонованої кредитної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією; сплата суми простроченої санкціонованої заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, що повертається клієнтом шляхом здійснення обов`язкових мінімальних платежів, враховуючи проценти; сплата суми простроченого обов`язкового рівного платежу включаючи проценти та комісії в наступному порядку: сума простроченої комісійної винагороди за надання виписок по Рахунку ЕПЗ; сплата суми обов`язкового рівного платежу: сума комісійної винагороди за надання виписок по Рахунку ЕПЗ. сплата суми обов`язкового мінімального платежу за схемою погашення мінімальними платежами (ОМП); сплата суми кредитного ліміту, що використаний в пос-терміналах пунктів продажу товарів та послуг на розрахункову дату останнього розрахункового періоду; сплата суми кредитного ліміту, що використаний для отримання готівкових коштів в банкоматах та/або касах банку/інших банків на розрахункову дату останнього розрахункового періоду; сплата суми несанкціонованої кредитної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, що повертається клієнтом шляхом здійснення обов`язкових мінімальних платежів; сплата суми кредитного ліміту, що використаний в пос-терміналах пунктів продажу товарів та послуг; сплата сум кредитного ліміту, що використаний для отримання готівкових коштів в банкоматах та/або касах банків та інших комісій, зазначених в тарифах, які є невід`ємною частиною даного договору; сплата пені за користування простроченою сумою несанкціонованої кредитної та санкціонованої заборгованості, за відновлювальною кредитною лінією, що повертається клієнтом шляхом здійснення обов`язкових мінімальних платежів, враховуючи проценти; сплата штрафу за прострочення сплати обов`язкового мінімального платежу за схемою погашення мінімальними платежами (ОМП); сплата штрафу за прострочення сплати обов`язкового рівного платежу. Відносно відсотків п.3.4.7. додатку за №4 договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» - відсотки за користування коштами відновлювальної кредитної лінії нараховуються банком у валюті кредиту – гривні виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок сплати (одержання) процентів встановлюються договором. процентна ставка – 39,99 % річних, відповідно до умов укладеного договору. Конституційний Суд України у рішенні від 22.06.2022 року у справі за конституційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» щодо відповідності Конституції України (конституційності) припису першого речення ч. 1 ст. 1050 ЦК України дійшов таких висновків: проценти за користування кредитом – це певна грошова сума, яку позичальник має сплатити кредитодавцеві за умовами кредитного договору, а кредитодавець відповідно має право вимагати сплати йому такої суми грошових коштів (процентів). Це право вимоги на отримання процентів за користування кредитом належить до майнових прав і підлягає вираженню в грошовому еквіваленті. Конституційний Суд України дійшов висновку, що як на момент укладення кредитного договору, так і протягом строку кредитування, банк мав правомірні очікування на отримання процентів за користування грошовими коштами до дня повернення кредиту, а відтак право вимоги банку щодо сплати йому таких процентів є майном та відповідно об`єктом права власності, захист якого гарантує ст. 41 Конституції України. Проценти, про які йдеться в приписах ст. 1048 Кодексу, є складовим елементом плати за надану позику/кредит, що разом з основною сумою позики/кредиту становить загальну суму боргу, яку боржниця повинна сплатити через визначений час після отримання позики/кредиту. Таким чином позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом та відсотками підлягають задоволенню у повному обсязі 
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в додаткових поясненнях просила розгляд справи провести за її відсутності.
Відповідачка та її представника в судове засідання не з`явились, при цьому у відзиві на позовну заяву адвокат Мартинюк М.Р розгляд справи просила проводити без її присутності та присутності відповідачки.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного:
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 17.01.2017 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «Альфа-Банк» із анкетою заявою про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа –Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» (а.с. 7).
У вказаній анкеті-заяві ОСОБА_1 вказала свої анкетні дані, місце роботи та висловила бажання на укладення договору обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Банк акцептував пропозицію на укладення угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії програми «МАКСИМУМ». (а. с. 8 (на звороті)).
Відповідно до п. 2 акцепту - клієнту відкрито рахунок за № НОМЕР_1 у валюті гривні та випущено міжнародну платіжну картку MC DEBIT WORLD, строком на 3 роки з моменту її випуску.
Відповідно до п 3 акцепту - клієнту надано кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на наступних умовах: ліміт відновлювальної кредитної лінії – 200 000 грн. ( п.п. 3.1 ), процента ставка відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою складає 39,99 % річних ( п.п. 3.2.), розмір обов`язкового мінімального платежу складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитної лінією, при цьому сторони погодили що розмір обов`язкового мінімального платежу не може бути менший чим 50 грн. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитом – до останнього операційного дня, який починається з наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду і закінчується на 25 день, з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. Розмір обов`язкового мінімального платежу за один місяць користування коштами відновлювальної кредитної лінії встановлюється 0% від суми загальної заборгованості та клієнт зобов`язаний сплатити суму обов`язкового мінімального платежу у розмірі 7% від суми загальної заборгованості не пізніше останнього операційного дня платіжного періоду місяця, що йде за місяцем в якому настали обставини передбачені цим пунктом. Проценти за користування відновлювальною кредитною лінією нараховується стандартних тарифів банку та сплачуються за рахунок встановленої відновлювальної кредитної лінії. Сторони також домовились, що у випадку якщо клієнтом не будуть виконані умови передбачувані цим пунктом, починаючи з дня що йде за днем призначення для сплати обов`язкового мінімального платежу, банк має право нараховувати та стягувати штрафи та пеню ( п. п. 3. 3. 1. ).
Пунктом 7 акцепту сторони погодили, що підписанням оферти та акцептуванням пропозиції про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлюваної кредитної лінії сторони погодили що банк: щомісячно в останній день розрахункового періоду в порядку договірного списання здійснюватиме договірне списання сум грошових коштів з рахунку в розмірі, необхідному для щомісячної оплати страхового платежу, згідно з умовами договору страхування фінансових ризиків держателі кредитних платіжних карток у розміру встановленої кредитної лінії ( п. п. 7.1), щомісячно в останній день розрахункового періоду в порядку договірного списання здійснюватиме договірне списання сума грошових коштів в розмірах, необхідних для щомісячної сплати страхового платежу згідно з умовами комплексного договору добровільного страхування від нещасних випадків та добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби у розмірі 1% від страхової суми визначеної у п. 3 договору ( п. п. 7.2). 
Пунктом 8 акцепту визначено, що підписанням цього акцепту банк підтверджує, що клієнт попередньо ознайомлений в письмовій формі з умовами надання кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками. Інформацією про сукупну вартістю кредиту з урахуванням процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якої іншої інформації, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, клієнт ознайомлений з умовами договору що затверджені розпорядженням банку з усіма змінами та доповненнями, з усіма його положеннями, що регулюють порядок і умови оформленнями ( які оприлюдненні на інтернет сторінці банку та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згодний).
17.01.2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа Банк» укладено оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, умови якої є аналогічними умовам акцепту, який вже досліджений судом.
Факт надання та користування відповідачкою кредитною лінією підтверджується випискою з рахунку приватного клієнта за №997-286-2025/0704, за період з 18.01.2017 по 26.06.2025 ( а. с. 13-18).
З роздруківки фінансових транзакцій за рахунком ОСОБА_1 вбачається що за період користування коштами відновлювальної кредитної лінії, остання має заборгованість у розмірі - 110 230,58 грн. з яких: 62 866,35 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 47 364,23 грн. – заборгованість за додатковими та несплаченими відсотками (а. с. 18 – 22).
10.07.2025 року представник АТ «СЕНС БАНК» звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про усунення порушень, шляхом сплати заборгованості, яка станом на 06.07.2025 року становила - 110 859,05 грн. (а. с. 23 - 25).
Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем, станом на 26.06.2026 року становить - 110 230,58 ( а. с .26).
При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачкою фактів підписання вказаних вище: оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкети-заяви, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_1 отримала кредит, максимальна сума якого складає 200 000 грн. 
Відповідачкою та її представником також не заперечується факт отримання кредитних коштів та користування ними, а протягом користування кредитними коштами відповідачка не зверталась на адресу банку з будь – якими скаргами щодо неналежного кредитування та не повідомляла про невідповідність умов кредитування. 
Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі.
Крім мотивів, викладених вище, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04.04.2018 року по справі за №357/12292/16-ц, в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до ст. 204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору.
Отже, сторони у справі визначили умови щомісячного повернення кредиту, домовились про строк кредитування, умови продовження дії договору тощо.
Відповідно до ст. 627 ЦК України - сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України - правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
В порядку, визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України - договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносинза договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України).
Відповідно до ст. 598 ЦК України - зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.
Згідно ст. ст. 76, 81 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилаючись на наявність порушеного зобов`язання, просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 110 230,58 грн. з яких: 62 866,35 грн. – прострочене тіло кредиту та 47 365,23 грн. - відсотки за користування кредитом. На підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи долучено виписку за рахунком відповідачки та розрахунок заборгованості.
Заперечуючи щодо позовних вимог, відповідачка посилалась на те, що за період з 18.02.2018 року по 18.02.2022 рік, нею знято з рахунку грошові кошти у розмірі - 107 215,80 грн. та внесено за цей період 93 855,84 грн., при цьому після 18.02.2022 року, відповідачкою кредитні кошти не знімались. Згідно з розрахунку заборгованості, наданого відповідачкою за кредитом з 18.02.2018 по 18.07.2022 року заборгованість становить - 0 грн.
Враховуючи наявність заперечень відповідачки щодо заявленої позивачем суми яка підлягає стягненню з неї, суд приходить до висновку про необхідність здійснення перерахунку такої: 
Так, відповідно до долучених до матеріалів справи роздруківки фінансових транзакцій та виписки за рахунком ОСОБА_1 , за період з 18.02.2018 року по 24.02.2022 рік, відповідачкою було використано грошові кошти у загальному розмірі 107 259,84 грн, з яких повернуто 62 409 грн. Таким чином, сума неповернутих грошових коштів становить - 44 850,84 грн., на яку підлягають нарахуванню проценти.
Разом з тим, за період з 18.02.2017 року по 18.12.2017 рік (303 дні) відповідачка отримала кредитні кошти у сумі 4 610 грн. та повернула 1 345 грн., у зв`язку з чим заборгованість склала 3 265 грн.
Згідно з умовами оферти та акцепту, долучених до матеріалів справи, сторонами погоджено процентну ставку у розмірі 39,99 % річних. Виходячи з наведеного та застосовуючи формулу S ? r ? t / 365, де S — сума боргу, r — річна процентна ставка, t — кількість днів, суд дійшов висновку, що сума процентів за вказаний період становить 1 083,80 грн, яка підлягає стягненню з відповідачки.
Встановлено, що за період з 04.01.2018 рік по 28.12.2018 року - відповідачка використала кредитні кошти у сумі 13 739,19 грн., з яких повернула 11 240 грн., у зв`язку з чим неповернута сума за вказаний період становить 2 499,19 грн. З урахуванням заборгованості за попередній період у розмірі 3 265 грн., загальна сума неповернутих коштів становить 5 764,19 грн., на яку підлягає нарахуванню проценти. Застосовуючи наведений вище порядок розрахунку, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки 2 267,62 грн. заборгованості за відсотками.
За період з 11.01.2019 року по 27.12.2019 року - відповідачка використала кредитні кошти у сумі 19 108,42 грн., з яких повернула 12 285 грн., у зв`язку з чим неповернута сума за вказаний період становить 6 823,42 грн. З урахуванням заборгованості за попередні періоди у загальному розмірі - 5 764,19 грн., загальна сума неповернутих коштів становить 12 588,61 грн., на яку підлягає нарахуванню проценти. Застосовуючи наведений вище порядок розрахунку, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки 4 841,60 грн. заборгованості за відсотками.
За період з 01.01.2020 року по 04.01.2021 рік - відповідачка використала кредитні кошти у сумі 26 862,15 грн., з яких повернула 17 550 грн., у зв`язку з чим неповернута сума за вказаний період становить 9 312,15 грн. З урахуванням заборгованості за попередні періоди у загальному розмірі - 12 588,61 грн., загальна сума неповернутих коштів становить 21 900,76 грн., на яку підлягає нарахуванню проценти. Застосовуючи наведений вище порядок розрахунку, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки 8 875,50 грн. заборгованості за відсотками.
За період з 01.01.2021 року по 04.01.2022 рік - відповідачка використала кредитні кошти у сумі 19 734,75 грн., з яких повернула 4 990 грн., у зв`язку з чим неповернута сума за вказаний період становить 14 744,75 грн. З урахуванням заборгованості за попередні періоди у загальному розмірі - 12 588,61 грн., загальна сума неповернутих коштів становить 36 645,51 грн., на яку підлягає нарахуванню проценти. Застосовуючи наведений вище порядок розрахунку, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки 14 814,50 грн. заборгованості за відсотками.
За період з 05.01.2022 року по 24.02.2022 рік - відповідачка використала кредитні кошти у сумі 23 205,33 грн., з яких повернула 15 000 грн., у зв`язку з чим неповернута сума за вказаний період становить 8 205,33 грн. З урахуванням заборгованості за попередні періоди у загальному розмірі - 36 645,51 грн., загальна сума неповернутих коштів становить 44 850,84 грн., на яку підлягає нарахуванню проценти. Застосовуючи наведений вище порядок розрахунку, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки 2 505,50 грн. заборгованості за відсотками.
За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 79 238,86 грн. з яких: 44 850,84 грн. –заборгованість за тілом кредиту та 34 388,02 грн. – заборгованість за відсотками.
Суд не приймає до уваги доводи представника відповідачки щодо відсутності заборгованості, оскільки з долучених до матеріалів справи та досліджених судом виписок з рахунку чітко встановлюється факт зняття грошових коштів та їх неповернення у повному обсязі.
Водночас, 10.06.2017 року набув чинності ЗУ «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» - до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, ЗУ «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» - Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року за №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 року за №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит - банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит - загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог ЗУ «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.11, ч. 5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі за №496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29.11.2023 року у справі за №461/2857/20.
У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі за №202/5330/19 зазначено, що, у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст.11 ЗУ «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення п. 1.2 та розд. 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються ОСОБА_1 та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.
Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 року у справі за №727/5461/23.
Згідно з наданою позивачем випискою з особового рахунку, за період з 18.01.2017 року по 26.06.2025 рік, відповідачкою було сплачено кошти за розрахунково-касове обслуговування кредиту в розмірі 1 773,30 грн., які, на думку суду, стягнуті позивачем неправомірно. Доводи щодо правильності проведених розрахунків позивачем на час розгляду справи не оспорені та не спростовані. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що грошові кошти, сплачені за розрахунково-касове обслуговування за вказаний період, не підлягають стягненню з відповідачки та підлягають виключенню із загальної суми заборгованості, оскільки таке нарахування не було погоджено сторонами під час укладення договору.
Крім того, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки грошових коштів у розмірі 25 626 грн., які включені до суми заборгованості, заявленої позивачем до стягнення, оскільки вказана сума нарахована за овердрафт та несанкціонований овердрафт, що не було погоджено сторонами під час укладення договору про відкриття та обслуговування відновлювальної кредитної лінії.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 51 839,56 грн.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу:
Згідно з ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України).
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
У постановах Верховного Суду від 0207.2020 року в справі за №362/3912/18 (провадження за №61-15005св19) та від 30.09.2020 року в справі за №201/14495/16-ц (провадження за №61-22962св19) викладено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява за №19336/04, п. 269).
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява за №58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується: договором про надання послуг за №1006 від 28.01.2025 року. Разом з цим, суд вважає завищеною оплату наданих послуг, оскільки заявлена позивачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 253,10 грн. є неспівмірною зі складністю справи та виконаними роботами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги, їх обсягом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру у співвідношенні з предметом позову.
Справа розглядалась за правилами спрощеного провадження з викликом сторін, однак адвокат не приймав участі в судових засіданнях. Враховуючи принцип розумності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням співмірності виконаної адвокатом роботи, та заявленої суми до стягнення, складності справи.
При визначенні судом розміру витрат на професійну правничу допомогу судом враховується, що, представник позивача в судове засідання не прибував, спори вказаної категорії є поширеними та не мають особливої складності, розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а обсяг наданих адвокатом послуг фактично складається лише з складення позовної заяви.
Взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої фактичності та неминучості) та розумності їх розміру, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу позивача не відповідає принципам розумності в цих правовідносинах, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних правовідносин.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідачки не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Крім того, відповідачка вважає заявлену суму витрат за надання професійної правової допомоги надмірною, внаслідок чого просила її зменшити. А відтак, враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, ціну позову, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача 2 000 грн. Саме така сума відповідає критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.
Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат:
Відповідно до ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, оскільки позов АТ «Сенс Банк» задоволено частково, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 139,20 грн., виходячи з розрахунку: розмір задоволених позовних вимог 51 839,56 грн. * 2 422,40 грн. сума сплаченого судового збору / 110 230,58 грн. розмір заявлених позовних вимог = 1 139,21 грн.
На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 526, 549, 610, 611, 626, 629, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь АТ «СЕНС БАНК», заборгованість за договором про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії в загальному розмірі 51 839 (п`ятдесят одна тисяча вісімсот тридцять дев`ять) грн. 56 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 139 (одна тисяча сто тридцять дев`ять) грн. 20 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», код ЄДРПОУ: 23494714, юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуюча суддя: О.П. Дьоміна