Справа № 373/3746/25
Провадження № 2/373/531/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2026 року        м. Переяслав
Переяславський міськрайонний суд Київської області 
під головуванням судді     Свояка Д.В.
розглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівнапро визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:
Позивачка звернулась до суду з вимогами: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1645, вчинений 12.07.2019 приватним нотаріусом Колейчиком В.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 23275,98 грн; стягнути з відповідача судові витрати у справі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при вчиненні вказаного виконавчого напису нотаріус порушив вимоги порядку вчинення виконавчих написів: не переконався в безспірності сум заборгованості, у дотриманні стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання вимоги про вчинення виконавчого напису з часу настання права на звернення, не перевірив факт повідомлення боржника про наявну заборгованість за договором.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі: 
Ухвалою суду від 15.12.2025 відкрито провадження в цій справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 
У встановлений судом строк відповідачем, який повідомлений про розгляд справи, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України.
Судом встановлено наступні обставини:
Відповідно до копії виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. №1645 від 12.07.2019, позивачка є боржником за кредитним договором №001-29108-061113 від 06.11.2013, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна». Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.01.2018 по 03.07.2019 у розмірі 23275,98 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту – 14833,60 грн, простроченої заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом – 7942,38 грн, плати за вчинення виконавчого напису – 500,00 грн. Стягувачем за вказаним договором є Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна».
Виконавчий напис вчинено «на підставі статтей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172».
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л. було відкрито виконавче провадження №59747897 від 09.08.2019 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. №1645 від 12.07.2019 про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором №001-29108-061113 від 06.11.2013, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна», в сумі 23275,98 грн, копія якої додана до суду.
До позову додана копія заяви ОСОБА_1 від 01.10.2025 та відповіді приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 01.11.2025 до неї.
Норми права, застосовані судом:
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону споживач - фізична особа, яка набуває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Конституційний Суд України у рішенні від 11.07.2013 у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
В п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 № К/800/6492/17 № К/800/7651/17 зазначену постанову від 22.02.2017 залишено без змін.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Згідно зі ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оцінка аргументів сторін, доказів.
У постанові від 06.05.2020 по справі № 320/7932/16-ц Верховний Суд зазначив, що вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувача на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами).
Доказів того, що при вчиненні виконавчого напису заявником подано нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, зокрема виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором, суду не надано.
Не надано доказів про отримання позивачем письмової вимоги про повернення заборгованості.
Також, не надано доказів відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «Росвен Інвест Україна».
Оскільки постанову Кабінету Міністрів України, якою запроваджено пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, визнано незаконною та нечинною, ще до вчинення оскаржуваного виконавчого напису, правові підстави для цього вчинення були відсутні.
Зазначене дає підстави для висновку про незаконність та безпідставність вчинення оскаржуваного виконавчого напису.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. 263 – 265 ЦПК України, суд

ухвалив
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.
Визнати виконавчий напис №1645 від 12.07.2019, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 23275,98 грн, таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні найменування сторін та інших учасників справи:
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», ЄДРПОУ 37616221, адреса місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела, 6, м.Київ, 03126;
приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, адреса місцезнаходження: вул.Грушевського, буд.15, офіс 6, м.Бровари, Київська область, 07401;
приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, адреса місцезнаходження: вул.Златоустівська, буд.55, офіс 61,62 , м.Київ, 01135.

Суддя Д. В. Свояк