Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1934/25
Провадження № 2/945/436/26
РІШЕННЯ
Іменем України
11 лютого 2026 року 
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Карабут В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
встановив:
28 серпня 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, втрату почуття любові та взаємоповаги один до одного, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. 
Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просив розірвати шлюб; після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище ОСОБА_3 ; судові витрати, які складаються з судового збору, позивач просив залишити за ним.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 вересня 2025 року вказаний позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначити у справі судове засідання.
Ухвалою суду від 05 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, на підставі ч. 11 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), залишено без руху, і позивачу надано п`ятиденний строк для усунення недоліків, який рахувався з дня отримання позивачем копії вказаної ухвали.
09 січня 2026 року, на виконання ухвали суду від 05 грудня 2025 року про залишення позовної заяви без руху, позивач ОСОБА_1 сформувала в ситемі «Електронний суд» до Миколаївського районного суду Миколаївської області новий текст позовної заяви, який містить підпис позивача.
Ухвалою суду від 13 січня 2026 року продовжено розгляд цивільної справи № 945/1934/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
У судове засідання позивач  ОСОБА_1  не з`явилася, при цьому 12 січня 2026 року подала на електронну адресу суду заяву, з якої слідує, що позивач підтримує позовні вимоги та просить розглядати справу без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, при цьому 05 січня 2026 року сформував в ситемі «Електронний суд» до Миколаївського районного суду Миколаївської області заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу за йоговідсутності.
Суд дослідив матеріали справи та встановив таке:
12 березня 2022 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 8).
У подружжя є дитина дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 7).
Через несумісність характерів, втрату почуття любові та взаємоповаги один до одного позивач та відповідач фактично припинили шлюбні стосунки. Спільне господарство подружжям не ведеться.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 
З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними неможливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їхньої дочки. За таких обставин, шлюб підлягає розірванню. 
Враховуючи наведене вище, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. 
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. 
Отже, позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем ОСОБА_1 при поданні позову за квитанцією № 2.273011943.1 від 22 серпня 2025 року, що складає 605 грн. 60 коп., а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. При цьому, оскільки позивач у позовній заяві просив судові витрати, які складаються з судового збору, залишити за ним, суд не вбачає підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 605 грн. 60 коп., а також для стягненння з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142, ч. ч. 1, 4 ст. 206, ст. ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, -
вирішив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с. Сливине, Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м. Миколаїв, Миколаївської області (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; згідно з довідкою від 01 вересня 2025 року № 7105-5003792752 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; паспорт громадянина України НОМЕР_5 ), зареєстрований Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 20 від 12 березня 2022 року - розірвати.
Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище ОСОБА_3 .
Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Н. О. Шаронова